ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 820/4864/17
адміністративне провадження № К/9901/47008/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України  
про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 (головуючий суддя - Мельников Р.В., судді - Білова О.В., Мар`єнко Л.М.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 (головуючий суддя - Калиновський В.А., судді - Кононенко З.О., Калитка О.М.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.   У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив суд:
- прийняти постанову про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП №54484355, що призвело до невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017 у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині рішення національного суду, а саме постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 21.03.2011 у справі №2002/2-а-219/11, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної йому державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи із 6,5   мінімальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду третьої групи, за період з 09.09.2010 по 01.02.2011, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вжити заходів відповідно до ст.ст.9, 19, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів і ст.ст.1, 5, 18, 78 Закону України Про виконавче провадження та ст. 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та забезпечити виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017 у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині рішення національного суду - постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 21.03.2011 у справі №2002/2-а-219/11.
2. В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідачем у справі допущено бездіяльність у виконавчому провадженні ВП №54484355, що призвело до невиконання Рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017 у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині, що стосується позивача. Позивач зазначав, що відповідачем не вжито заходів відповідно до положень ст. ст. 9, 19, 129 Конституції України, ст. 1, 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст.1, 5, 18, 18, 78 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.   Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП №54484355, що призвело до невиконання рішення Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині рішення національного суду, а саме: постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 21 березня 2011 року у справі №2002/2-а-219/11 на підставі Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Зобов`язано Міністерство юстиції України виконати рішення Європейського суду з прав людини від 15 червня 2017 року у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині рішення національного суду, а саме: постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 21 березня 2011 року у справі №2002/2-а-219/11 на підставі Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
4. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було вжито жодних додаткових заходів індивідуального характеру у виконавчому провадженні №54484355, визначених Законом України «Про виконання рішень застосування практики Європейського суду з прав людини». Суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було вчинено вичерпних заходів задля відновлення попереднього юридичного стану позивача, який за рішенням національного суду виступає в якості стягувача, а тому визнав позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП №54484355 такими, що підлягають задоволенню. 
5. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати Міністерство юстиції України виконати рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017 саме на підставі Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а не на підставі 
ст.ст.9, 19, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та ст.ст.1, 5, 18, 78 Закону України «Про виконавче провадження», як було зазначено позивачем у прохальній частині позову.
6. Суд апеляційної інстанції підтримав зазначені висновки та також вказав, що відповідачем не надано до суду доказів належної перевірки поважності причин фактичного невиконання рішення суду по справі №2002-а-219/2011 або вжиття організаційно-правових заходів, спрямованих на поновлення виконавчого провадження з виконання рішень національних судів і повного їх виконання. Судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що хоча відповідач і не наділений повноваженнями на виконання рішень національних судів, вказаних у рішенні Європейського суду з прав людини,  однак в даному випадку невжиття державним виконавцем додаткових заходів задля виконання рішення національного суду здійснено з суто формальних підстав, що в свою чергу порушує права позивача, оскільки не вжиття таких заходів безпосередньо стосується невиконання рішення Європейського суду з прав людини.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
7.   У квітні 2018 року Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018.
8. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №54484355 та в частині зобов`язання Міністерства юстиції України виконати певні дії, та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.
9.   Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення були прийняті без врахування того, що Міністерство юстиції України не є органом, який відповідає за виконання рішення Європейського суду з прав людини, а лише здійснює координацію виконання рішення - повідомлення усіх причетних до прийнятого Європейським судом з прав людини рішення посадових осіб та органів, які мають повноваження з виконання вказаного рішення. Відповідач вважає рішення Європейського суду з прав людини виконаним в межах своєї компетенції, оскільки позивачу було перераховано суму визначеної ЄСПЛ справедливої сатисфакції. 
10. Відповідач стверджує, що оскільки боржником за рішенням національного суду є Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області, то і виконано воно може бути тільки боржником. В свою чергу, державним виконавцем було направлено лист-вимогу боржнику, яка містить пропозицію в добровільному порядку виконати постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 21.03.2011 у справі №2002/2-а-219/11, чим було вжито вичерпних заходів з метою виконання вказаного рішення.
11. Відзиву на касаційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 4 ст. 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
12.   Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: суддя-доповідач - Бевзенко В.М., судді - Данилевич Н.А., Шарапа В.М. від 03.05.2018 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
13. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду №752/0/78-20 від 07.05.2020 призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка   В.М.
14. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 для розгляду справи №820/4864/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шишов О.О., судді - Дашутін І.В., Яковенко М.М.
15. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду №1785/0/78-20 від 22.09.2020 призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шишова   О.О.
16. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2020 для розгляду справи №820/4864/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко   Ж.М.
17. Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2020 адміністративну справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Барвінківського районного суду  Харківської області від 21.03.2011 у справі №2002/2-а-219/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління  Пенсійного  фонду  України в Барвінківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними, перерахунок  пенсії адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку розміру призначеної державної і додаткової  пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 09.09.2010 по 01.02.2011. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, як інваліду третьої групи, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1 , відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії  за віком,  встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого  законодавством  прожиткового  мінімуму для  осіб, які  втратили  працездатність, за період з 09.09.2010 по 01.02.2011, та провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії, з урахуванням раніше здійснених виплат. Судові витрати віднесено за рахунок держави.
19. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2011 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області залишено без задоволення. Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 21.03.201 у справі №2002/2-а-219/11 залишено без змін.
20. У зв`язку з тривалим невиконанням рішення національного суду ОСОБА_1 звернувся із заявою до Європейського суду з прав людини.
21. 15 червня 2017 року Європейським судом з прав людини ухвалено остаточне рішення у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява». Зазначеним рішенням Європейський суд з прав людини об`єднав заяву ОСОБА_1 №54754/13 та 191 іншу заяву, подані проти України іншими заявниками.
22. Відповідно до вказаного рішення Європейський суд з прав людини постановив:
«Уряд визнає надмірну тривалість виконання рішень національних судів, зазначених у додатку до цієї декларації.
Уряд готовий виконати рішення національних судів, зазначених у додатку, які ще підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1 000 євро.
Сума у розмірі 1000 євро є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які досі підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення про ухвалення Судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум та невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов`язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти.
Ця виплата та виконання зазначених рішень національних судів становитимуть остаточне вирішення цих справ».
23. Службовою запискою Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.08.2017 №4695/12.0.1/48-17 рішення Суду у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» надійшло на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
24. 10 серпня 2017 року рішення суду передано для виконання головному державному виконавцю відділу Рекашовій А.М., про що свідчить дата на обкладинці виконавчого провадження.  
25. 17 серпня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №54484355 з виконання на користь стягувача - ОСОБА_1 рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017 у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява». Разом із супровідним листом від 18.08.2017 державним виконавцем було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України  та до відома на адресу Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини і на адресу ОСОБА_1 .
26. 05 вересня 2017 року, відповідно до платіжного доручення №2938, Міністерством юстиції України виплачено ОСОБА_1  справедливу сатисфакцію у розмірі 1000,00 євро, що дорівнює 30999,38 грн, як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат.
27. 25 жовтня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до Державної казначейської служби України, а також до відома до Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, направлено вимогу №10035/07/22 щодо надання інформації про наявність чи відсутність зазначених у додатку рішень національних судів в Реєстрі рішень для подальшого його виконання  у спосіб, передбачений Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державною, затвердженим постановою Кабінету міністрів України №440 від 03.09.2014, або Порядком виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету міністрів України №845 від 03.08.2011.
28. Також, 25.10.2017 державним виконавцем до Пенсійного фонду України та до відома до Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, направлено вимогу №10035/07/22 про надання інформації щодо виконання рішень національних судів, зазначених у додатку (із зазначенням суми перерахунку), за якими боржниками є територіальні органи Пенсійного фонду України.
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
29. Конституція України
29.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
30. Закон України «Про виконавче провадження»
30.1. Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 Закону України Закону передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.
30.2. За приписами статті 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
30.3. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
30.4. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
30.5. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
31. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
31.1. Згідно зі ст. 1 Закону орган представництва - орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.
31.2. Статтею 2 Закону визначено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.
31.3. Статтею 5 Закону встановлено, що протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає стислий виклад Рішення Стягувачеві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб`єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено Рішення.
31.4. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 10 Закону з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування вживаються додаткові заходи індивідуального характеру. Такими заходами є: 1) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; 2) інші заходи, передбачені у Рішенні.
32. Постанова Кабінету Міністрів України №784 від 31.05.2006 «Про заходи щодо реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
32.1. Відповідно до п. 1 Постанови функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень, покладено на Міністерство юстиції України.
33. Порядок взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затверджений наказом Міністерства юстиції України 23.09.2013 №1989/5 (далі - Порядок № 1989/5)
33.1. Згідно з п. 9 Порядку у разі невиконання рішення національного суду на дату постановлення рішення Європейським судом з прав людини Державна виконавча служба України протягом місяця з дати отримання автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини організовує перевірку стану виконання рішення національного суду, вживає заходів щодо його виконання, при неможливості виконання рішення без зміни порядку та способу його виконання повідомляє Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з подальшим вжиттям заходів, передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього Порядку.
33.2. Відповідно до п.10 Порядку № 1989/5 якщо рішення суду не виконано, його виконання знаходиться на постійному контролі ДВС до повного виконання рішення національного суду. Щомісяця до 7 числа наступного за звітним періодом місяця ДВС подає Секретаріату інформацію про стан виконання такого рішення суду.
IV. Позиція Верховного Суду
34. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.08.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №54484355 з виконання на користь стягувача - ОСОБА_1 , зазначеного вище рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017.
37. Судами також встановлено, що лише 25.10.2017 державним виконавцем було надіслано вимогу до Пенсійного фонду України про надання інформації щодо виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2017 у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині рішення національного суду.
38. Оскільки до 25.10.2017 будь-які вимоги до Пенсійного фонду України державним виконавцем не надсилалися, є підстави вважати, що державним виконавцем, всупереч вимогам пункту 9 Порядку №1989/5, в місячний строк з дня отримання автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини не організовано перевірку стану виконання рішення національного суду, не вжито заходів щодо його виконання, не повідомлено Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про неможливість виконання рішення національного суду.
39. Вжиті державним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення Європейського суду з прав людини «Віталій Іванович Кулик проти України та 191 інша заява» в частині виконання постанови Барвінківського районного суду  Харківської області від 21.03.2011 по справі №2002/2-а-219/11, кошти на підставі вказаного судового рішення на користь ОСОБА_1 не виплачені.
40. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що державним виконавцем не вчинено дій, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Порядку №1989/5, а Міністерством юстиції України як органом представництва не здійснено належним чином координацію виконання рішення Європейського суду з прав людини «Віталій Іванович Кулик проти України та 191 інша заява» в частині виконання вищезазначеного рішення національних судів на користь ОСОБА_1 .
41. Доводи касаційної скарги про те, що рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та 191 інша заява» є виконаним у зв`язку з тим, що позивачу проведено виплату відшкодування за цим рішенням, судом касаційної інстанції відхиляються, оскільки відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконанням Рішення є не лише виплата Стягувачеві відшкодування, а й вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, якими у відповідності до частини другої статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні.
42. Враховуючи викладене, виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Віталій Іванович Кулик проти України та 191 інша заява» виконання останнього не може вважатися повним без вжиття Державою додаткових заходів індивідуального характеру - виконання рішень національних судів, а саме постанови Барвінківського районного суду  Харківської області від 21.03.2011 по справі №2002/2-а-219/11 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести відповідні виплати. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №820/4926/17, від 31.01.2020 у справі №820/4795/17 та від 17.03.2020 у справі №820/4832/17.
43. Доводи відповідача про те, що рішення національного суду не може бути виконане безпосередньо відповідачем, оскільки здійснення нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення не віднесено до повноважень Міністерства юстиції України, Верховним Судом також відхиляються з огляду на те, що неможливість виконання рішення суду саме відповідачем не спростовує обов`язку, закріпленого нормами Закону України «Про виконавче провадження» щодо вчинення державним виконавцем у повному обсязі необхідних дій, направлених на виконання судового рішення. Так,  чинним законодавством передбачено порядок застосування заходів відповідальності до боржника, який не виконав судового рішення у встановлений строк, а також право державного виконавця звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Однак, встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать про те, що жодних із зазначених дій відповідачем вчинено не було. 
44. Направлення на адресу боржника вимоги щодо повідомлення про стан виконання рішення не виключає здійснення також інших заходів, в межах наданих повноважень, для виконання рішення національного суду. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що Міністерством юстиції України не вжито вичерпних заходів щодо виконання Рішення Європейського Суду з прав людини від 15.06.2017 року у справі «Віталій Іванович Кулик проти України та інші 191 заява» в частині, що стосується позивача, щодо виконання національного рішення.
45. Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими до виконання саме на підставі Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому вважає, що позовні вимоги були правомірно задоволено частково.
46. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
47. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
48. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 820/4864/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко