УХВАЛА

02 грудня 2020 року  
Київ
справа №340/680/20
адміністративне провадження №К/9901/27835/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката  Гулого Андрія Васильовича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 340/680/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 02  листопада 2018 року по 10 лютого 2020 року включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 листопада 2018 року по 10 лютого 2020 року.
04 травня 2020 року рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28  вересня 2020 року, відмовлено в задоволенні позову.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 26    жовтня    2020 року.
02 листопада 2020 року ухвалою Верховного Суду вказана касаційна скарга залишена без руху та надано строк для надання до суду касаційної інстанції документа про сплату судового збору у відповідному розмірі.
На виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду заявником касаційної скарги усунуто встановлені судом недоліки шляхом направлення квитанції про сплату судового збору від 10   листопада 2020 року № 720.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судові рішення, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
А саме, у касаційній скарзі представник позивача зазначає, що згідно з підпунктом “а” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. В обґрунтування вказаного твердження представник позивача зазначає, що питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасний розрахунок при звільненні при невиплаті грошової компенсації за неотримане речове майно має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду є досить різноманітними та по-різному застосовуються судами першої та апеляційної інстанції. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 суд зобов`язав відповідача виплатити середній заробіток за час неповного розрахунку при звільненні з дня звільнення по день фактичного розрахунку; у постановах Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.003696, від 15 липня 2020 року у справі № 824/144/16-а, в яких суди задовольнили позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На противагу таким рішенням існують постанови Касаційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, від 20 травня 2020 року по справі № 750/5365/18, в яких суди вказують, що за своєю правовою природою середній заробіток за час затримки розрахунку не входить до структури заробітної плати, а тому відмовляють у стягнені середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Отже, оскільки існують розбіжності у правозастосовчій практиці дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім того, дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки сильну та обороноздатну армію формують військовослужбовці. Військовослужбовці, які проходять військову службу мають бути повністю впевненими, що держава завжди забезпечить дотримання їх прав та свобод та гарантуватиме їх соціальний захист. Спостерігаючи за тим, як права військовослужбовця та його побратимів порушуються (зокрема, це виражається у невиплаті всіх належних компенсацій та у неповному розрахунку при звільненні), а належної відповідальності військові частини не несуть, військові деморалізуються та розчаровуються у військовій службі. А це в свою чергу зумовлює відступлення від ідеї патріотизму та національної ідеї і породжує масове звільнення військовослужбовців з військової служби.
Особисто для позивача ця справа має виняткове значення, оскільки його права було порушено та відновити їх можна лише завдяки постановленню судом рішення у даній справі. Оскільки повний розрахунок при звільненні було вчинено лише на виконання рішення суду, позивач вважає, що відповідач повинен нести відповідальність, передбачену законодавством.
Таким чином, оскаржуючи судові рішенні, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача довів наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких судові рішення у цій справі підлягають касаційному оскарженню.
В касаційній скарзі представник позивача посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), як на підставу касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до вказаного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку 
Представник позивача вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосував норму права, а саме статтей 116, 117 КЗпП, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 810/451/17 та у постановах Верховного суду від 29 липня 2020 року у справі №1.380.2019.003696, від 15 липня 2020 року у справі №824/144/16-а.
Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на те, що позивачем виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року, касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328, 328, 331, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката  Гулого Андрія Васильовича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 340/680/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.
Витребувати з Кіровоградського окружного адміністративного суду матеріали справи №   340/680/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу – десять днів з дня отримання копії цієї ухвали – та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова          
Судді                                                                                                     Н.А. Данилевич          
                                                                                                    В.Е. Мацедонська