22-ц/804/2297/20 
                                                                                264/1386/19 

                                                                П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
Єдиний унікальний номер 264/1386/19    
Номер провадження 22-ц/804/2297/20
06 жовтня 2020 року  місто Маріуполь
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:
головуючого судді  Гаврилової Г.Л.,
суддів    Пономарьової О.М.
     Попової С.А. 
сторони:
позивач                        ОСОБА_1 
відповідач    ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 18 травня 2020 року, у складі судді Іванченко А.М.,   
В С Т А Н О В И Л А :
У лютому 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання до досягнення найменшою дитиною трирічного віку, в обґрунтування якого зазначила, що 15.10.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 336. Від шлюбу народились діти: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя між ними не склалось, у зв`язку із чим між ними склались стійкі неприязні відносини. Діти проживають разом з позивачкою, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, адже вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У зв`язку з цим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також на своє утримання 3000 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. 
Заочним рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 07.08.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також на своє утримання 3000 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. 
За заявою представника відповідача, ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 29.01.2020 року рішення суду від 07.08.2019 року скасовано.
В обґрунтування даної заяви відповідач вказував, що з січня 2019 року він змушений був виїхати до Єгипту, де проживають його батьки похилого віку, щоб допомагати їм в лікуванні, проте, продовжував надавати позивачці матеріальну допомогу. Разом з цим, розмір аліментів, визначений судом, для нього  є завеликим.  ( а.с. 46-47) 
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 18 травня 2020 року  позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання непрацездатної дружини  до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 26.02.2019 року та аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи утримання з 26.02.2019 року, до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 

В своїй апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Кальна А.Г., посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , визначив розмірі  аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також на утримання позивачки 500 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував матеріальне становище платника аліментів та реальну спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом  розмірі, оскільки відповідач не має постійного заробітку,  його дохід мінливий та складає 200-300 доларів США на місяць.  Крім того, він має надавати допомогу непрацездатним батькам, які проживають у Єгипті, та з якими він знаходиться наразі.   
У свою чергу, судом не було враховано матеріальне становище позивачки, яка на теперішній час почала працювати, а відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок по утриманню дитини покладається законом на обох батьків.  

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2020 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 18 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання непрацездатної дружини  до досягнення дитиною трирічного віку відкрито. Учасникам справи направлено копії ухвали про відкриття провадження та копії апеляційної скарги.  
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Позивачка своїм правом не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просить змінити рішення в частині стягнення з нього розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, а саме визначити розмір аліментів на кожну дитину у розмірі  1000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття( замість 2000 грн., визначених судом)  та на утримання ОСОБА_1 - 500 грн.( замість 1500 грн., визначених судом).  Отже, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна оспорюваних грошових коштів становить 18000 грн (3000 грн* 6 міс.), що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи згідно із ч.2 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення  з таких підстав.

Відповідно до ч.  1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення  відповідає.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.10.2014 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 336.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.02.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є сторони у справі, актовий запис № 102.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07.02.2019 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився Діяб ОСОБА_6 , батьками якого є сторони у справі, актовий запис № 731. 
Відповідно до довідки б/н, виданої відповідальним керівником копрового цеху ПрАТ «ММК ім. Ілліча», позивачка працює на підприємстві ПрАТ «ММК ім. Ілліча», на теперішній час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02.11.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Відповідно медичних документів, виданих лікарем ОСОБА_7 , перекладених з англійської мови на українську перекладем Бюро перекладів «Гольфстрім» Калантаєвською О.В., матір відповідача ОСОБА_8 – 70 – річна жінка, яка має скарги на підвищений тиск та Альцгеймер. На теперішній час приймає медикаменти та потребує особливого догляду. 
З результатів висновку МРТ головного мозку, зробленого професором доктором Абделємом ОСОБА_9 , перекладених з англійської мови на українську перекладем Бюро перекладів «Гольфстрім» Калантаєвською О.В., вбачається, що батько відповідача ОСОБА_10 пройшов медичне обстеження, а саме МРТ головного мозку. Висновок: права передня незначна ділянка енцефаломаляції схожа на наслідок минулого інсульту. Незначні ішемічні та інволюційні зміни головного мозку. 
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за відповідачем нерухомого та рухомого майна не зареєстровано.   

Відповідно до ч.  1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Після відкриття апеляційного провадження, на підставі заявленого представником відповідача письмового клопотання від 10.08.2020 року , апеляційний суд витребував у ПрАТ «ММК ім. Ілліча»  інформацію  відносно працівника ПрАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_1 , що стосується заробітної плати та праці. 
Відповідно до довідки №2933 від 28.08.2020 року про нараховану заробітну плату та утримані податки працівника ПрАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_1 з 02.11.2018 року по 19.01.2020 року знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. З 19.01.2020р. позивачка продовжила працювати, та її середньомісячний заробіток за період з 19.01.2020 року по 31.07.2020 року, без врахування податків та зборів, становить 9342 гри. 86 коп.(81270,49 - 15870,48 грн.) : 7 місяців) ( а.с. 151) 

Судом встановлено, що Діяб ОСОБА_11 та ОСОБА_1 з 15.10.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_4 , та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які проживають разом з позивачкою.
         Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
          У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).
Про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі просила його дружина ОСОБА_1 позовній заяві. Відповідач також погоджувався сплачувати аліменти саме в такому порядку, що підтверджується його письмовими запереченнями на позовну заяву.
          Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення аліментів на дітей  у твердій грошовій сумі. 

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень.
При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Суд першої інстанції, дав належну правову оцінку обставинам справи, працездатність відповідача, відсутність посилань на будь-які захворювання платника аліментів, відсутність інших дітей, обґрунтовано задовольнив позов частково,  стягнувши з відповідача на користь позивачки на утримання кожної дитини аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Даний розмір аліментів, з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей, буде відповідати інтересам дітей щодо  забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду достатніх доказів того, що його доходи не дають можливості сплачувати аліменти на дітей у визначеному судом розмірі. Тому доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу.
У свою чергу, частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
           Отже, за наявності правових підстав, батько може звернутись до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів.  

Що стосується аліментів на дружину, з якою проживає дитина до досягненням нею трьох років.
Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягненням дитиною трьох років.
Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
          Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища – за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
За таких обставин, встановивши, що позивачка виховує двох малолітніх дітей, 2017 року народження та 2018 року народження, сторони перебувають у шлюбі, відповідач є працездатним, має дохід, інших утриманців не має, суд прийшов до обґрунтованого висновку про визначення розміру аліментів на дружину у розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення молодшою дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. 
Посилання відповідача на те, що позивачка з січня 2020 року перервала відпустку за доглядом за дитиною до 3-х років, та отримує заробітну плату, не спростовує висновків суду, оскільки законодавець не пов`язує за приписами ч.4 ст.84 Сімейного кодексу Україну дану обставину в залежність від обов`язку батька утримувати дружину, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. 
У свою чергу, доказів  того, що відповідач  не може надавати матеріальну допомогу дружині, навіть, у визнаному ним доходу у розмірі 200-300 доларів на місяць, суду не надано.  

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач повинен надавати допомогу своїм непрацездатним батькам, не заслуговують на увагу, оскільки суд взяв до уваги наявність батьків  у відповідача та  дослідив докази щодо стану їх здоров`я, проте, доказів  того, що  батьки потребують матеріальної допомоги та позивач надає її, відповідач не надав. Наявність у відповідача батьків  за недоведеністю того, що вони потребують матеріальної допомоги, не є достатньою підставою для визначення  розміру аліментів у меншому розмірі, ніж визначено судом, та не звільняє батька від обов`язку утримувати як дітей, так і дружину, з якою проживають діти, яким не виповнилось трьох років.  

         За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.
          Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою  підставою для скасування  судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України  не встановлено. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А  :
апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.  
Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 18 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 06 жовтня 2020 року. 

Судді:                                                                                                             Г.Л. Гаврилова 
                                        
                                                                                                                  О.М. Пономарьова
                                                                                                             
                                                                                                                             С.А. Попова