Ухвала
05 листопада 2020 року                                                                                           
м. Київ
 
справа № 153/379/19                                                                                                      провадження № 51-5324ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого 
ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,
 
встановив:
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.  
Положеннями ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається з касаційної скарги, представник потерпілого не вказав на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для зміни судових рішень з огляду на положення ст. 412 КПК, та належним чином не обґрунтував своїх доводів. 
Крім того, подана касаційна скарга містить істотні суперечності, оскільки в мотивувальній частині представник потерпілого не погоджується з вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду. Разом з тим, в резолютивній частині касаційної скарги ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції.
Отже, касаційна скарга представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених 
ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу. 
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде у межах строку, визначеного ст. 426 КПК, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу  представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області 
від 20 лютого 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду 
від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і :

 
 
ОСОБА_1                        ОСОБА_2                       ОСОБА_3