У Х В А Л А  
05 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 2-314/2010
провадження № 61-10870ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подану адвокатом Бузинарською Діаною Миколаївною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня             2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є правонаступниками ОСОБА_2 , до Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа - Криворізька районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2010 рокуОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є правонаступниками ОСОБА_2 , звернулися з позовом до Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа - Криворізька районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин.
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня            2010 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.
Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дочкою та сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та                 ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
20 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через адвоката Бузинарську Д. М. подали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2020 року, в якій просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання виправленої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави касаційного оскарження, їх правове обґрунтування.
У серпні 2020 року від скаржника надійшла виправлена касаційна скарга.
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року продовжено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 строк для усунення зазначених вище недоліків (для надання виправленої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави касаційного оскарження, їх правове обґрунтування), який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У жовтні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 вересня 2020 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через адвоката Бузинарську Д. М. до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 2-512/2005 (провадження № 61-7058св18), а також вказує, що суд не дослідив зібрані у справі докази та необґрунтовано відмовив у виклику свідків (пункти 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
За таких підстав касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені            пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та подана в строк, передбачений статтею 392 ЦПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подану адвокатом Бузинарською Діаною Миколаївною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2020 року.
Витребувати з Криворізького районного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 2-314/2010 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є правонаступниками ОСОБА_2 , до Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа - Криворізька районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
Є. В. Петров
С. П. Штелик