ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2020 року           справа № 200/9184/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача Продун Г.М., представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (з використанням для проведення судового засідання системи «EasyCon») апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року (повний текст складено 20 грудня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/9184/19-а (суддя в 1 інстанції – Олішевська В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» до Головного управління ДПС у Донецькій області про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень від 27.03.2019 року № 0002471409 та № 0002481409, -

                                                     В С Т А Н О В И В: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» (далі – позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень від 27.03.2019 року № 0002471409, яким збільшене суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію Україні товарів на загальну суму 122080,11 грн., з яких 97664,09 грн. – податкові зобов`язання, 24416,02 грн. – штрафні (фінансові) санкції (штрафи); № 0002481409, яким збільшене суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суму 29066,75 грн., з яких 23253,40 грн. – податкові зобов`язання, 5813,35 грн. – штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
03 вересня 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» надійшла заява про зміну підстав позову.
В обґрунтування позовних вимог з урахуванням заяви про зміну підстав позову позивач посилався на те, що відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» вимог законодавства України з питань державної митної справи під час ввезення товару на митну територію України у митному режимі тимчасово ввезення: амортизатори для причалювання човнів за митною декларацією від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби, за результатами якої складено акт № 246/3/05991409/33653, яким встановлено порушення вимог статті 108, статті 112 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України. Внаслідок зазначених порушень додатково нараховані митні платежі без урахуванням пені та штрафів становить 130463,82 грн., у тому числі ввізне мито – 25089,10 грн., ПДВ – 130463,82 грн. Позивач зазначав, що підприємство не погодившись з висновками викладеними у акті подало заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких відповідачем внесено зміни до акту перевірки, зменшивши суму додаткових нарахувань митних платежів без урахування пені та штрафів становить 120917,49 грн., у тому числі ввізне мито – 23253,40 грн., ПДВ – 97664,09 грн. Позивач вказував на те, що на підставі висновків викладених в акті перевірки відповідачем 27.03.2019 року прийняті податкові повідомлення – рішення № 0002471409, яким збільшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму 97664,09 грн. та нараховано штраф в сумі 24416,02 грн., № 0002481409, яким збільшено податкове зобов`язання зі сплати мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 23253,40 грн. та нарахований штраф в сумі 5813,35 грн. Позивач з прийнятими податковими повідомленнями – рішеннями не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог чинного митного законодавства у відповідача були відсутні підстави для проведення документальної невиїзної перевірки та порушено порядок її проведення, а саме документальна невиїзна перевірка проводиться виключно на підставі наказу органів доходів і зборів, а вже після призначення такої перевірки направляється платнику податків письмове повідомлення про дату початку та місця проведення перевірки. Позивач зазначає, що фактично відповідач направив на адресу ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» письмове повідомлення № 13298 про дату початку та місце проведення перевірки 18 лютого 2019 року, тобто до того як вона була призначена наказом від 21 лютого 2019 року № 322 про призначення перевірки письмове повідомлення про дату початку та місце проведення на адресу позивача не направлялось.
Стосовно виявлених під час перевірки порушень та прийнятих на їх підставі податкових повідомлень – рішень. Позивач посилався на те, що за митною декларацією від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908 ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» товар був поміщений в режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування, до 31.01.2019 року, тобто на 6 місяців. Про що зазначено в графі 31 цієї митної декларації. Позивач зазначав, що в зв`язку з обраним митним режимом сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, а саме: вартість завезених товарів 611931,61 грн. (відомості внесені до МД); 30596,58 грн. – ввізне мито 5% від загальної вартості товару, 128505,64 грн. – ПДВ 21% від загальної вартості товару; 30596,58 грн. та  128505,64 грн. – основа нарахування як митні платежі, які б підлягали сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України; 18% - відсоток суми митних платежів із розрахунку 3% за 6 місяців. Позивач вважає, що графі 47 митної декларації від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908 заповнено вірно, у відповідності з обраним митним режимом. Крім того, позивач вказував на те, що під час завершення митного оформлення посадовими особами митного оформлення органу доходів і зборів виконується перевірка правильності нарахування митних та інших платежів, правильності заповнення графи 47 митної декларації. Така перевірка посадовими особами відповідача була проведена та зауважень до ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» щодо правильності заповнення графи 47 митної декларації не надійшло.
Також, позивач посилався на те, що листом від 22.08.2018 року № 01-974 ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» надало зобов`язання щодо повернення товару «амортизатори для причалювання човнів», отриманого по проформі-інвайс від 25.07.2018 року № 2018 121 10001 в строк до 31.01.2019 року. Отже, 31.01.2019 року – це строк тимчасового ввезення товарів за митною декларацію від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908, встановлений Одеською митницею ДФС. Позивач зазначав, що згідно п. 2 розділу 3 Наказу № 657 для продовження строку тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму подає до митниці відповідну заяву. 01.02.2019 року позивач звернувся до Одеської митниці ДФС із заявою № 1 від 31.01.2019 року про надання дозволу на продовження строку режиму тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами терміном на 2 місяці до 31.03.2019 року. Позивач вказував, що ані митним кодексом України, ані іншими законодавчими нормативними актами України не врегульовані питання щодо строку звернення до митного органу платника податків із заявою про продовження строку тимчасового ввезення. Звернення платника податків до митного органу із заявою про продовження строку тимчасового ввезення товару за межами раніше встановленого строку не тягне за собою припинення митного режиму тимчасового ввезення товару. І в цьому випадку вирішення питання про продовження такого строку або про відмову в його продовженні приймається  органом доходів і зборів. Більш того, у разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення товару митний орган  має встановити строк для реекспорту товарів. Одеською митницею ДФС 06.02.2019 року сформоване  податкове повідомлення-рішення № 0000005000 про застосування до ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» за порушення частини 2 статті 263 МК України від 13.03.2012р. № 4495-VІ на підставі п.п. 54.3.1. пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 ПК України  штрафу у сумі 170 грн. - порушення строку подання додаткової декларації, який був сплачений. Позивач посилався, що ним була подана додаткова митна декларація №UA500060/2019/007273 до   митного органу. Платіжним дорученням № 154 від 22.02.2019 р. позивач оплатив за продовження строку тимчасового ввезення товару на два місяці митні платежі у сумі 9200 грн. ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД», виходячи із відсутності рішення органу доходів і зборів щодо відмови в продовженні строку тимчасового ввезення товарів за митною декларацією від 22.08.2018 р. № UA500060/2018/025908 за заявою №1 від 31.01.2019р. за вих. № 01-174, виходить із того, що такий строк був продовжений. За заявою ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» від 28 лютого 2019 року  за вих. № 01-310 Одеською митницею ДФС строк тимчасового перебування товарів за митною декларацією від 22.08.2018р. № UA 500060/2018/025908 був продовжений до 31.03.2019 р. За МД № UA 500030/2019/002975 - 27.03.2019р. товар після тимчасового ввезення  поміщений в митний режим реекспорту та вивезений за митну територію України.
З огляду на викладене, позивач вважає, що за митною декларацією від 22.08.2018 р. № UA 500060/2018/025908 здійснило поміщення товару – амортизатори для причалювання човнів конусоподібний гумовий відбійник SPC900 GI.1 – 16 штук - в митний режим тимчасового  ввезення з умовним частковим звільненням від митних платежів, мало дозвіл митних органів України на продовження строку дії митного режиму тимчасового  вивезення до 31.03.2019 р., сплатило за весь час дії режиму тимчасового ввезення усі митні платежі, а 27.03.2019 р. у відповідності до вимог ст. 112 МК України завершило щодо зазначеного товару митний режим тимчасового ввезення шляхом поміщення його у митний режим реекспорту та за МД № UA 500030/2019/002975 вивезло його за межі митної території України.
Позивач вважає, що при складанні Акту перевірки посадові особи відповідача, діючи у протиправний спосіб, дійшли безпідставного висновку  про те, що станом на 01.02.2019р. ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» мало заявити  вантаж до митного оформлення. Але  позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 108 МК України, та у зазначений день – 01.02.2019р. – звернувся до митного органу із заявою про продовження строку тимчасового ввезення  товарів. В Акті перевірки міститься посилання на вказану заяву. Наявність заяви про продовження строку тимчасового перебування товарів, час подання якої законодавством не регламентований, виключала  передачу вантажу до митного оформлення.
Таким чином, ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» не порушувало режиму тимчасового ввезення товарів на митну територію України за митною декларацією від 22.08.2018р. № UA500060/2018/025908, прийняті відповідачем спірні податкові повідомлення – рішення підлягають скасуванню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 200/9184/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення–рішення від 27.03.2019 року № 0002471409, яким збільшене суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію Україні товарів на загальну суму 122080,11 грн., з яких 97664,09 грн. – податкові зобов`язання, 24416,02 грн. – штрафні (фінансові) санкції (штрафи); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення–рішення від 27.03.2019 року № 0002481409, яким збільшене суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суму 29066,75 грн., з яких 23253,40 грн. – податкові зобов`язання, 5813,35 грн. – штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
Не погодившись з таким рішенням, Головним управлінням ДФС у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що управлінням від Одеської митниці ДФС отримано лист від 13.02.2019 року № 154/12/15-70-61-06-13 про не завершення митного режиму тимчасового ввезення ТОВ «Підприємство «Маст-Буд» товару за митною декларацією від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908 амортизатори для причалювання човнів, строк тимчасового ввезення яких закінчився згідно частини 1 статті 112 Митного кодексу України  31.01.2019 року. ГУ ДФС у Донецькій області зазначало, що листом від 22.08.2018 № 01-974 ТОВ «Підприємство «Маст-Буд» зобов`язується повернути товар отриманий по проформі - інвойсу № 2018 12110001 від 25.07.2018 «амортизатори для причалювання човнів конусоподібний гумовий відбійник SPC900 GI.1- 16 штук»  в строк до 31.01.2019 року. Відповідно статті 103 Митного Кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Згідно статті 108 Митного Кодексу України  строк тимчасового ввезення товарів  встановлюється органом доходів і зборів у кожному  конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. З урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів. 01.02.2019 року позивач звернулось до Одеської митниці ДФС щодо продовження строку тимчасового ввезення вищевказаного вантажу, згідно митної декларації № UA 500060/2018/025908 від 22.08.2018 року. Відповідно пункту 1 статті 112 Митного кодексу України (із змінами) товари заявлені у митної декларації повинні бути реекспортовані у строк, установлений органом доходів і зборів, або заявлені до іншого митного режиму, який допускається щодо таких товарів з додержанням вимог Кодексу та інших законодавчих актів. ГУ ДФС у Донецькій області вказує на те, що у порушення вимог ст. 112 МК України станом на 01.02.2019 року позивачем вищевказаний вантаж у встановлений митницею термін не було заявлено до митного оформлення. 
Крім того, ГУ ДФС у Донецькій області вказує на те, що з отриманих документів від Одеської митниці ДФС встановлено, що позивачем у митній декларації від 22.08.2018 року № UA 500060/2018/025908 зазначені неправдиві відомості щодо заповнення граф 47, що могло призвести до несплати належних митних платежів у повному обсязі без урахування штрафів та пені, тобто платнику податків необхідно додатково сплатити 130463,82 грн., у тому числі ввізне мито –25089,2 грн., ПДВ - 105374,62 грн. Апелянт зазначає, що 21.03.2019 року до ГУ ДФС у Донецькій області надійшли заперечення до акту перевірки, відповідно до яких було повідомлено, що позивачем 22.02.2019 року було перераховано на особистий рахунок переплату за митне оформлення на загальну суму 9200 грн. в митному режимі ІМ31 ДЕ № UA 500060/2018/025908 по митній декларації  в режимі IМ31 АА. ГУ ДФС у Донецькій області, з врахуванням розглянутих заперечень та отриманої інформації від Одеської митниці ДФС, приймає часткову сплату проведену ТОВ «Підприємство «Маст-Буд» та вносить зміни до акту перевірки, відповідно до яких визначає, що додаткові нарахування митних платежів без урахування пені та штрафів в сумі 120917,49 грн., у тому числі ввізне мито –23253,40 грн., ПДВ-97664,09 грн.
Враховуючи вищевикладене, ГУ ДФС у Донецькій області вважає, що приймаючи спірні податкові повідомлення – рішення вони діяли у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством.
Крім того, апелянт зазначив, що ч. 4 ст. 351 Митного кодексу України передбачено, що документальна  невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
Отже, при проведенні документальної невиїзної перевірки  Митний кодекс України передбачає обов`язкове направлення або вручення платнику податків письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, тому надання (надіслання) наказу на проведення документальної невиїзної перевірки з питань державної митної справи під час ввезення товару на митну територію України відповідно до окремої митної декларації у режимі ІМ31 АА від  22.08.2018 року № UA 500060/2018/025908 не передбачено вимогами вищевказаної статті Митного кодексу України.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року було замінено відповідача у справі № 200/9184/19-а - Головне управління ДФС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області (далі – відповідач).
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечувала представник позивача.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» зареєстровано в якості юридичної особи 23 серпня 2015 року за № 12741230000002848, включено до ЄДРПОУ за номером 33653812, перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області як платник податків та як суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності у митних органах.
Колегією суддів встановлено, що відповідачем отримано лист Одеської митниці ДФС від 13.02.2019 року № 154/12/15-70-61-06-13 про не завершення митного режиму тимчасового ввезення ТОВ «Підприємство «Маст-Буд» товару за митною декларацією від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908 амортизатори для причалювання човнів, строк тимчасового ввезення яких закінчився згідно частини 1 статті 112 Митного кодексу України  31.01.2019 року.
18.02.2019 року на адресу ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» було направлено повідомлення від 18.02.2019 № 13298 про проведення з 01.03.2019 року документальної невиїзної перевірки за місцем проведення: 87526, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, б. 114, кабінет 412. Повідомлення про проведення перевірки направлено поштою на податкову адресу позивача та отримано 20.02.2019 року (том 1, арк.справи 119).
21.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено наказ № 322 «Про проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» (том 2, арк.справи 12).
14 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» (код ЄДРПОУ 33653812) з питань дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи по митній декларації від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908, за результатами якої складено акт № 246/3/05991409/33653812 (том 1, арк.справи 36-43).
За результатами документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» вимог законодавства України з питань державної митної справи у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по окремій ЕМД встановлено порушення законодавства України з питань державної митної справи, а саме порушено вимоги статті 108, статті 112 Митного кодексу України, п. 190.1 статті 190 Податкового кодексу України. Додаткові нарахування митних платежів без урахування пені та штрафів становить 130463,82 грн., у тому числі ввізне мито – 25089,20 грн., ПДВ – 130463,82 грн.
Позивач не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки направив до Головного управління ДФС у Донецькій області заперечення на акт перевірки від 21.03.2019 року № 01-403 (том 1, арк.справи 45-47).
Листом від 26.03.2019 року № 24979/10/05-99-14-09-17 «Про надання відповіді на заперечення до акту документальної невиїзної перевірки ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» (код ЄДРПОУ 33653812)» Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило позивача про те, що розділ акту «ІV. Висновок» документальної невиїзної перевірки ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» від 14.03.2019 року № 246/3/05991409/33653812 щодо дотримання законодавства України з питань державної митної справи по митній декларації від 22.08.2018 року № UA500060/2018/025908 викладено у наступній редакції: «За результатами документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» вимог законодавства України з питань державної митної справи у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по окремій ЕМД встановлено порушення законодавства України з питань державної митної справи, а саме порушено вимоги статті 108, статті 112 Митного кодексу України, п. 190.1 статті 190 Податкового кодексу України. Додаткові нарахування митних платежів без урахування пені та штрафів становить 120917,49 грн., у тому числі ввізне мито – 23253,40 грн., ПДВ – 97664,09 грн.» (том 1, арк.справи 48-50).
На підставі Акту перевірки відповідачем складені податкові повідомлення – рішення: № 0002471409 від 27.03.2019 року, яким збільшено суму грошових зобов`язань ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на суму 122080,11 грн., з якої 97664,09 грн. – податкові зобов`язання, 24416.02 грн. – штрафні (фінансові) санкції (том 1, арк.справи 34); № 002481409 від 27.03.2019 року, яким збільшено суму грошових зобов`язань ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 29066,75 грн., з якої 23253,40 грн. – податкові зобов`язання, 5813,35 грн. – штрафні (фінансові) санкції (том 1, арк.справи 35).
08.04.2019 року позивачем на адресу Державної фіскальної служби України направлена скарга № 01-493 на податкові повідомлення – рішення, відповідно до якої останній просив скасувати податкові повідомлення – рішення від 27 березня 2019 року № 0002471409 та № 002481409 (том 1, арк.справи 51-55).
02.05.2019 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги № 20572/6/99-99-11-06-03-25 (том 1, арк.справи 56).
Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 13.06.2019 року № 27139/6/99-99-11-06-03-25 скаргу позивача залишено без задоволення, спірні податкові повідомлення – рішення без змін (том 1, арк.справи 57-58).
Спірним питанням даної справи, є донарахування позивачу митних платежів, за не завершення ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» митного режиму тимчасового ввезення товару за митною декларацію від 22.08.2018 року № UA 500060/2018/025908 амортизатори для причалювання човнів, строк тимчасового ввезення яких закінчився згідно частини 1 статті 112 Митного кодексу України 31.01.2019 року.
Спірні правовідносини пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України (далі МК України), митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Відповідно до положень статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Частиною 3 статті 345 МК України визначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно із частиною 6 статті 345 МК України, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Частиною 7 статті 345 МК України встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.
За приписами ст. 354 МК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень
Статтею 351 Митного кодексу України встановлено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі у т.ч. виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.          
Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.  
Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.
З аналізу положень статті 351 МК України встановлено, що документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органів доходу і зборів, та після прийняття відповідного рішення (наказу) про проведення перевірки органи доходів і зборів зобов`язані повідомити керівника відповідного підприємства про початок проведення такої перевірки.
З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області 18 лютого 2019 року направлено на адресу ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» повідомлення про проведення перевірки від 18 лютого 2019 року № 13298, яке отримано уповноваженою особою позивача 20 лютого 2019 року (том 1, арк.справи 119).
Проте, відповідний наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 322 «Про проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» був прийнятий лише 21 лютого 2019 року.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем порушений порядок проведення документальної невиїзної перевірки, оскільки законодавець визначив, що спочатку орган доходів і зборів зобов`язаний прийняти рішення (наказ) про проведення перевірки, а вже після прийняття відповідного рішення повідомити керівника відповідного підприємства про проведення такої перевірки.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідач після винесення наказу № 322 від 21 лютого 2019 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» не направив повідомлення про проведення перевірки.
Стосовно посилання відповідача на те, що надання (надіслання) наказу на проведення документальної невиїзної перевірки з питань державної митної справи під час ввезення товару на митну територію України відповідно до окремої митної декларації у від 22.08.2018 року № UA 500060/2018/025908 не передбачено, колегія суддів зазначає, що позивач не заперечував що законом не передбачено направлення наказу, а лише зазначав про те, що відповідач спочатку склав повідомлення про проведення перевірки, а вже потім виніс наказ про проведення такої перевірки, що є порушенням вимог митного законодавства.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 12 ст. 354 Митного кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.
Проте, як вбачається з матеріалів справи спірні податкові повідомлення – рішення  прийнято заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області В.М. Дарменко.
Колегія суддів вказує на те, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідачем не надано суду належних доказів, які підтверджують повноваження заступника начальника Головного управління ДФС у Донецькій області В.М. Дарменко на прийняття спірних податкових повідомлень – рішень.
Посилання відповідача на наказ Головного управління ДФС у Донецькій області від 01.02.2019 року № 180 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Головного управління ДФС у Донецькій області» є безпідставним, оскільки законодавець чітко визначив, що податкові повідомлення – рішення приймаються керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки.
Відповідачем не доведено суду, що заступник начальника Головного управління ДФС у Донецькій області В.М. Дарменко під час прийняття спірних податкових повідомлень – рішень виконував обов`язки керівника органів доходів і зборів.
Також колегією суддів встановлено, що між Shibata Fender Team AG (далі - Постачальник) та ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» (далі - Одержувач) укладено договір безоплатної поставки № 439-1211 від 18.07.2018 року, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити, одержувач зобов`язується прийняти конусоподібний гумовий відбійник SPC900 G1.1 (16 штук), призначені для тимчасового тестування та технологічних випробувань на причалі № 1+2 Odessa Sea Port, іменовані надалі товар, здійснити безоплатну поставку на адресу одержувача (том 1, арк.справи 61-66).
Відповідно до п. 1.2 Договору строк виконання тестування – 6 місяців.
По завершенню тестування та технологічних випробувань, зіпсований товар, відповідно до додаткової угоди сторін відправляється безоплатно для сторін, від одержувача назад постачальнику (п. 1.3 Договору № 439-1211).
На підставі вантажно митної декларації від 22.08.2018 року № UA 500060/2018/025908 ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» був ввезений товар на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування – амортизатори для причалювання човнів: конусоподібний гумовий відбійник SPC900 G1.1 -16 штук (том 1, арк.справи 67).
Листом від 22.08.2018 року № 01-974 ТОВ «Підприємство «Маст-Буд» зобов`язується  повернути товар отриманий по проформі - інвойсу № 2018 12110001 від 25.07.2018 «амортизатори для причалювання човнів конусоподібний гумовий відбійник SPC900 GI.1- 16 штук»  в строк до 31.01.2019 року (том 1, арк.справи 70).
З матеріалів справи встановлено, що 28.01.2019 року між Shibata Fender Team AG (далі - Постачальник) та ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» (далі - Одержувач) укладено додаткову угоду к договору безоплатної поставки № 439-1211 від 18.07.2018 року, відповідно до якого сторони домовились змінити пункт 1.2 Договору безоплатної поставки та виклали його в наступній редакції: «Строк виконання тестування – 8 місяців» (том 1, арк.справи 63).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні: ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.
Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
До митних платежів відповідно до п. 27 ст. 4 МК України відносяться: мито, акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції);  податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).
Відповідно до ч. 1 ст. 70 МК України з метою застосування законодавства України з питань державної  митної справи запроваджуються такі митні режими: 1) імпорт (випуск для вільного обігу); 2) реімпорт; 3) експорт (остаточне  вивезення); 4) реекспорт; 5) транзит; 6) тимчасове ввезення; 7) тимчасове вивезення; 8) митний склад; 9) вільна митна зона; 10) безмитна торгівля; 11) переробка на митній території; 12) переробка за межами митної території; 13) знищення або руйнування; 14) відмова на користь держави.
Статтею 71 МК України передбачено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням  умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних  формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути  змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання  заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.
Згідно п. 6. ст. 104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до  статті 106  цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до  розділу X  цього Кодексу.
За приписами ст. 105 Митного кодексу України товари, транспортні засоби, які можуть бути поміщені у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами. У митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.  У разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.
Строк тимчасового ввезення відповідно до ст. 108 МК України встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.
З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови.
Згідно розділу 3 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 (далі по тексту – Наказ № 657) строк тимчасового ввезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Кінцева дата строку тимчасового ввезення товарів зазначається в установленому порядку посадовою особою митного органу, яка здійснює випуск товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, у документі, за яким здійснюється митне оформлення товарів (МД, книжка А.Т.А. тощо).
Строк тимчасового ввезення товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, може бути продовжений митницею оформлення з урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин і з дотриманням вимог, установлених Кодексом.
Для продовження строку тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, подає до митниці оформлення відповідну заяву. Разом із заявою за наявності подаються: документи, які підтверджують наявність обставин, що обумовлюють необхідність такого продовження; нова книжка А.Т.А.
Рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником митного органу або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.
Про прийняте рішення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася із заявою.
У разі прийняття рішення про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно повідомити про причини та підстави такої відмови.
У разі прийняття митним органом рішення про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення товари повинні бути реекспортовані у строк, установлений митним органом, або заявлені до іншого митного режиму, який допускається щодо таких товарів з додержанням вимог Кодексу та інших законодавчих актів.
Строк реекспорту товарів встановлюється митним органом у рішенні про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення товарів з урахуванням часу, потрібного для демонтажу, навантаження, транспортування (з урахуванням виду транспорту) тощо тимчасово ввезених товарів.
Інформація про продовження строку тимчасового ввезення товарів вноситься до ЄАІС в установленому порядку.
Якщо товари, які перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно реекспортовані унаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, то перебіг строку тимчасового ввезення цих товарів зупиняється на час такого арешту (вилучення).
Відповідно до ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до положень статті 289 Митного кодексу України обов`язок зі сплати митних платежів виникає у т.ч. після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
Згідно статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів – податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.  
За приписами ст. 109 ПКУ податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.  Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Позивач звернувся до Одеської митниці ДФС з заявою № 1 від 31.01.2019 року, про продовження строку режиму тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільнення від оподаткування митними платежами терміном на 2 (два) місяці до 31.03.2019 року. Зазначена заява зареєстрована Одеською митницею ДФС 01.02.2019 року за № 524/10-15-70-61 (том 1, арк.справи 121).
Судом першої інстанції було направлено запит до Одеської митниці ДФС щодо надання рішення про продовження строку режиму тимчасового зберігання або про відмову у продовженні такого строку.
Доказів прийняття рішення про продовження строку режиму тимчасового зберігання або про відмову у продовженні такого строку суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що граничний строк повернення тимчасового ввезеного товару згідно митної декларації від 22 серпня 2018 року № UA 500060/2018/025908 є саме 31.01.2019 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що дата граничного строку зазначена у листі від 22.08.2018 № 01-974 ТОВ «Підприємство «Маст-Буд»  поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15.
Проте, як видно з матеріалів справи з заявою № 1 від 31.01.2019 року про продовження строку режиму тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами терміном на 2 (два) місяці до 31.03.2019 року позивач звернувся до Одеської митниці ДФС 01.02.2019 року, після закінчення строку тимчасового ввезення 31.01.2019 року, порушено строк на 1 день.
Відповідно ч. 1 ст. 481 Митного кодексу України перевищення встановленого відповідно до цього Кодексу строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України не більше ніж на три доби - тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно письмових пояснень Одеської митниці ДФС вбачається, що заява позивача № 1 від 31.01.2019 року щодо надання дозволу на продовження строку митного режиму тимчасового ввезення товару терміном на 2 місяця, була подана ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» до Одеської митниці ДФС з порушенням строків тимчасового ввезення.
Одеською митницею ДФС під час розгляду наданих разом із заявою № 1 від 31.03.2019 року документів було встановлено перевищення ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» строку тимчасового ввезення товару, у зв`язку з чим 05.02.2019 року Одеською митницею ДФС складено акт за № 500060/2018/004/АПС та направлений лист № 655/10/15-70-61-06-10 від 05.02.2019 року до ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» з інформацією про виявлений факт та з вимогою надання пояснень із зазначених обставин (том 1, арк.справи 238-239).
06 лютого 2019 року Одеською митницею ДФС прийнято податкове повідомлення – рішення № 00 00 010 5000, відповідно до якого ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» зобов`язано сплатити штраф за порушення податкового законодавства в сумі 170 грн. (том 1, арк.справи 123).
Згідно платіжного доручення № 147 від 21.02.2019 року позивачем сплачено штраф у розмірі 170 грн. (том 1, арк.справи 124).
11 лютого 2019 року Одеською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0420/5000/19, відповідно до якого директор ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого положеннями статті 481 Митного кодексу України (том 1, арк.справи 240-243).
19.02.2019 року відповідно до даних квитанції № 285 позивачем сплачений штраф за порушення правил у розмірі 850 грн. (том 1, арк.справи 244).
Крім того, як встановлено з матеріалів справи позивачем платіжним дорученням № 154 від 22.02.2019 року проведена передплата за митне оформлення в розмірі 9200 грн.
Отже, колегія суддів зазначає, що позивача визнано винними у вчиненні порушення митних правил та в зв`язку з чим Одеською митницею ДФС було прийнято постанову про порушення митних правил та зобов`язано сплатити штраф, який як вбачається з матеріалів справи.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач поніс відповідальність за порушення строку тимчасового ввезення товару в строк до трьох днів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач звернувся до Одеської митниці ДФС з заявою щодо продовження строку тимчасового ввезення товару, проте, Одеською митницею ДФС не було прийнято відповідного рішення про відмову або продовження такого строку, та відповідно позивач не був повідомлений у спосіб визначений митним кодексом України про відмову або продовження строку.
Позивач зазначав, що неодноразово звертався до Одеської митниці ДФС з метою отримання рішення за результатами розгляду заяви № 1 від 31.01.2019 року, проте не отримав належного рішення митного органу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач повторно звернувся до Одеської митниці ДФС з заявою № 1 від 28.02.2019 року про продовження строку режиму тимчасового ввезення товару з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами терміном на 2 місяці до 31.03.2019 року. Зазначена заява отримана Одеською митницею ДФС 07 березня 2019 року (том 1, арк.справи 72).
Згідно рішення Одеської митниці ДФС ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» продовжено термін митного режиму тимчасового ввезення товарів до 31.03.2019 року (том 1, арк.справи 73).
Відповідно до митної декларації № UA 500030/2019/002975 - 27.03.2019 року товар після тимчасового ввезення поміщений в митний режим реекспорту та вивезений за митну територію України.
Стосовно встановлення відповідачем порушення в акті перевірки, щодо внесення до митної декларації від 22.08.2019 року № UA 500060/2018/025908 неправдивих відомостей щодо заповнення граф 47, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 106 МК України у разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.
В зв`язку з обраним митним режимом сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, а саме: вартість завезених товарів 611931,61 грн. (відомості внесені до МД); 30596,58 грн. -  ввізне мито – 5% від загальної вартості товару (611931,61 х 5:100); 128505,64 грн. – ПДВ – 21% від загальної вартості товару (611931,61 х 21:100); 30596,58 грн. та 128 505,64 грн. – основа нарахування як митні платежі, які б підлягали сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України; 18% - відсоток суми митних платежів із розрахунку 3% за 6 місяців.
Відповідно до пп. 4.9.2 п. 4.9 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 631, під час завершення митного оформлення посадовими особами ПМО виконуються такі митні формальності: Перевірка правильності нарахування митних та інших платежів, правильності заповнення граф 47 та BМД, контроль і облік векселів.
Доказів того, що під час завершення митного оформлення органом доходів і зборів були виявлені порушення щодо правильності заповнення графи 47 митної декларації суду не надано.
Крім того, відповідачем не надано суду доказів донарахування митних платежів після вивезення товару, згідно митної декларації № UA 500030/2019/002975 від 27.03.2019 року.
З огляду на викладене, посилання відповідача на внесення позивачем до митної декларації від 22.08.2019 року № UA 500060/2018/025908 на час її надання неправдивих відомостей щодо заповнення графи 47 є безпідставним.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Підприємство «МАСТ-БУД» не порушено вимоги Митного законодавства та ГУ ДФС у Донецькій області протиправно прийняті податкові повідомлення – рішення від 27 березня 2019 року № 0002471409 та № 0002481409 про донарахування підприємству мита та податку на додану вартість, а також застосовані штрафні санкції.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-          

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 200/9184/19-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 200/9184/19-а – залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                     А.В. Гайдар

Судді                                                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                           І.Д. Компанієць