ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2316/20                                        Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів                    Мєзєнцева Є. І., Парінова А. Б.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,
Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року
у справі №580/2316/20 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження)
за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до відповідача Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (надалі - відповідач), в якому просили суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.06.2020 року № 0104320120, № 0105320120, № 0106320120.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за результатами проведеної фактичної перевірки відповідачем складено акт від 29.05.2020 № 60/23-00-32-01/ НОМЕР_1 . Не погоджуючись зі змістом вказаного акту позивачка подала заперечення. За результатами розгляду заперечень відповідачем повідомлено, що висновки акту перевірки є правомірними. На підставі акта від 29.05.2020 № 60/23-00-32-01/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.06.2020 № 0104320120, № 0105320120, № 0106320120. Позивачка вказує, що висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.06.2020 року № 0104320120.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт 1) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині просить прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт 1 зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що стаття 15 Закону №481/95-ВР регламентує термін видачі заявнику ліцензії або рішення про відмову в її видачі і видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених документів , а не термін реєстрації ліцензій, як про це зазначає суд 1-ї інстанції в рішенні суду на ст. 6 абз. 2, що заяви від позивача надійшли до Головного управління ДПС у Черкаській області 15.11.2019 року і зареєстровані 20.11.2019 року чим дотримано встановлений термін Законом №481/95-ВР. Про те, судом першої інстанції не звернув уваги на той факт, що ліцензії № 23110308201902911 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та № 23110311201800920 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, копії яких надані до позовної заяви, фактично заявнику (позивачу) були видані в приміщенні Жашківської ДПІ 23.12.2019 року, чим не дотримано контролюючим органом ст. 15 Закону № 481/95-ВР.
Так, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт 2) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі апелянт 2 зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, оскільки в ході проведення фактичної перевірки встановлено порушення позивачкою вимог ст.ст. 15, 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме, здійснено продаж алкогольного виробу на розлив для споживання на місці, здійснено роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.
Позивач та відповідач відзиви на апеляційні скарги не подано. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 30.11.2015, номер запису про реєстрацію 20030000000004091, код основного виду економічної діяльності 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Господарську діяльність позивачка здійснює за адресою: АДРЕСА_1 .
Для здійснення господарської діяльності, позивачем отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі:
- алкогольними напоями - № 23110308201800992 термін дії з 17.12.2018 до 16.12.2019, № 23110308201902911 термін дії з 18.12.2019 до 18.12.2020;
- тютюновими виробами - № 23110311201800920 термін дії з 17.12.2018 до 16.12.2019, № 23110311201902551 термін дії з 18.12.2019 до 18.12.2020.
Співробітниками Головного управління ДПС у Черкаській області проведено фактичну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, за адресою: АДРЕСА_1 , за період діяльності з 01.01.2018 року по 28.05.2020 рік.
За результатами фактичної перевірки складено акт від 29.05.2020 року № 60/23-00-32-01/ НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки).
В акті перевірки зазначено, що під час перевірки зафіксовано о 11 год 40 хв. 19.05.2020 року факт продажу за адресою: АДРЕСА_1 , однієї пачки сигарет "LM loft" по ціні 46,00 грн та один пластиковий стакан пива "Оболонь" на розлив для споживання на місці об`ємом 0,5 л по ціні 17,00 грн. Також в ході проведення фактичної перевірки, відповідно до бази даних АІС "Податковий блок" згідно чеків № 23003-23011 від 17.12.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.
За висновком контролюючого органу позивачем порушено ч. 20 ст. 15 та ч. 6 ст. 15-3 Закону України  "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Не погоджуючись з висновком акту перевірки позивачем подано до Головного управління ДПС у Черкаській області заперечення на акт перевірки, які обґрунтовані тим, що працівниками Головного управління ДПС у Черкаській області допущено помилку при реєстрації ліцензій № 23110308201902911 та № 23110311201902551, оскільки помилково вказано термін дії з 18.12.2019, а не з 17.12.2019. Позивачка посилається на те, що завчасно звернулась до контролюючого органу з заявою та здійснила оплату за вказані ліцензії. Крім того, позивачка вказує, що акт перевірки не містить інформації про те, що в магазині розміщено оголошення про заборону споживання алкогольних напоїв та відсутні столи і стільці для споживання алкогольних напоїв на місці, тому вказане порушення ч. 6 ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" є безпідставним.
Листом від 17.06.2020 року № 12590/23-00-32-0110 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомлено позивача, що інформація викладена в заперечені не може слугувати підставою для визнання висновків акта перевірки не дійсними, є правомірними та залишені без змін.
На підставі акту перевірки контролюючим органом 22.06.2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0105320120 про застосування фінансової санкції у сумі 17000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії;
- № 0106320120 про застосування фінансової санкції у сумі 17000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними виробами без наявності ліцензії;
- № 0104320120 про застосування фінансової санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 6800,00 грн.
Позивач вважаючи, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням норм права, звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту продажу алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці, що є однією з кваліфікуючих ознак складу правопорушення. За вказаних обставин суд зазначив, що для притягнення позивачки до відповідальності на підставі ст. 17 Закону №481/95-ВР відсутні підстави, тому в частині задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2020 року № 0104320120 позов підлягає до задоволення. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що використання відповідачем під час перевірки отриманих онлайн чеків щодо продажу товарів за зареєстрованим реєстратором розрахункових операцій є обґрунтованим. Надані  відповідачем копії електронних фіскальних звітних чеків підтверджує факт продажу 17.12.2019 року алкогольних та тютюнових виробів позивачкою за відсутності відповідної ліцензії, яка видана 18.12.2019 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Щодо правомірності винесення податкових повідомлень-рішень № 0105320120,  № 0106320120, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Так, апелянта 1 посилається, що стаття 15 Закону №481/95-ВР регламентує термін видачі заявнику ліцензії або рішення про відмову в її видачі і видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених документів, а не термін реєстрації ліцензій, як про це зазначає суд першої інстанції в рішенні суду на ст. 6 абз. 2, що заяви від позивача надійшли до Головного управління ДПС у Черкаській області 15.11.2019 року і зареєстровані 20.11.2019 року чим дотримано встановлений термін Законом №481/95-ВР.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Абзацом 5 часини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Отже, повноваження застосування штрафних санкцій за наявності факту порушення суб`єктами господарювання вимог Закону №481/95-ВР належать відповідачу.
Згідно частини 20 статті 15 Закону №481/95-ВР, за порушення якої прийнято спірні рішення, визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються згідно з ч. 21 ст. 15 Закону №481/95-ВР уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що позивач має право на роздрібну торгівлю тютюновими виробами з 17.12.2018 року до 16.12.2019 року та з 18.12.2019 року до 18.12.2020 року, що підтверджується ліцензіями №23110311201800920 та № 23110311201902551 відповідно. 
Також, у позивачки наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними виробами № 23110308201800992 термін дії з 17.12.2018 року до 16.12.2019 року та №23110308201902911 термін дії з 18.12.2019 року до 18.12.2020 року.
Даними АІС "Податковий блок" щодо реєстратора розрахункових операцій позивачки (заводський № КР00002120) підтверджується продаж 17.12.2019 року за чеками виробів: - пиво Оболонь, 0,5 л, за ціною 17,00 грн; - слабоалкогольний напій Бренді кола, 0,33 л., ціною 23 грн; - сигарети Столичні, сині, 25 шт., за ціною 42,00 грн; - сигарети Бонд, 25 шт., за ціною 47,00 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не заперечується факт продажу вищезазначених товарів 17.12.2019 року.
Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.
Як вбачається з матеріалів справи, заяви позивача щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами надійшли до Головного управління ДПС у Черкаській області 15.11.2019 року, що підтверджується штампом вхідних документів (вх. № 3892/АП та вх. № 3893/АП). Дата реєстрації відповідних ліцензій - 20.11.2019 року, тобто встановлений Законом № 481/95-ВР термін (не пізніше 10 календарних днів) Головним управлінням ДПС у Черкаській області - дотримано.
Таким чином, посилання ФОП ОСОБА_1 на протиправні дії з боку Головного управління ДПС у Черкаській області щодо порушення строку контролюючим органом на реєстрацію ліцензії, є безпідставними.
Щодо посилань апелянта 1 на допущену помилку  Головним управлінням ДПС у Черкаській області в терміні дії ліцензії № 23110311201902551 та № 23110308201902911 з 18.12.2019, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в заяві щодо ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами зазначена дата початку дії ліцензії 18.12.2019 року (дана дата зазначена позивачем).
Таким чином, 17.12.2019 позивач не мала права здійснювати реалізацію алкогольних та тютюнових виробів, у зв`язку з відсутністю відповідних ліценцій. 
Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані на підставі п.  1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Крім того, положення ст. 3 вказаного Закону встановлюють обов`язок суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.
Суб`єкти господарювання, які використовують програмні реєстратори розрахункових операцій, повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні фіскальні звіти та електронні фіскальні звітні чеки.
Порядок передачі інформації до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, по дротових або бездротових каналах зв`язку встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, на базі технології, розробленої Національним банком України, або з використанням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної позначки часу з дотриманням вимог Закону України "Про електронні довірчі послуги" та/або інших дозволених в Україні засобів захисту інформації, передбачених законодавством.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані  відповідачем копії електронних фіскальних звітних чеків підтверджує факт продажу 17.12.2019 року алкогольних та тютюнових виробів позивачем за відсутності відповідної ліцензії.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 22.06.2020 року № 0105320120 та № 0106320120, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вказаних рішень є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення, а апеляційна скарга апелянта 1 без задоволення.
Щодо не правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № 0105320120,  № 0104320120, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР з наступними змінами і доповненнями у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №481/95-ВР).
Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб39єктах господарювання громадського харчування.
За приписами частини 6 статті 153 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Відповідальність за порушення норм Закону №481/95-ВР щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами передбачена положеннями статті 17.
Так, наведеною правовою нормою встановлено, що за порушення вимог статті 153 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 6800 грн.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями врегульована також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (надалі - Правила).
Згідно абзацу 2 пункту 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.
Пунктом 22 Правил встановлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що торгівля алкогольними напоями на розлив з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовується сторонами, що позивач як суб`єкт підприємницької діяльності не відноситься до суб`єктів господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів та мають право реалізовувати алкогольні напої на розлив для споживання на місці. 
Кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого статтею 153 Закону №481/95-ВР, є продаж алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, що під час перевірки за місцем господарської діяльності позивачки здійснено продаж пива "Оболонь" 0,5 л на розлив в пластиковий стакан. Вказаний факт сторонами не заперечується. Позивачка стверджує, що за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні пристосування для розпивання алкогольних напоїв на місці, а саме, столи, стільці тощо. Акт від 29.05.2020 року № 60/23-00-32-01/ НОМЕР_1 теж не містить інформації про виявлення і наявність обладнання за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення можливості продажу алкогольних напоїв для подальшого їх споживання на місці. Право позивачки на здійснення  роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) підтверджується наявною ліцензією на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2311030801902911, термін дії з 18.12.2019 по 18.12.2020.
Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи апелянтом 2 не доведено належними доказами факту продажу алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці.
При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, а відповідач не спростував, що в магазині відсутні облаштовані місця для вживання пива.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність з боку відповідача належними доказами складу правопорушення, передбаченого статтею 153 Закону №481/95-ВР, та як наслідок відсутність підстав для застосування фінансових санкцій.
На підтвердження правомірності спірного рішення відповідач посилається на те, що продаж пива на розлив для споживання на місці, підтверджується фіскальними чеками від 19 травня 2020 року.
Проте, фіскальний чек не є належним доказом у контексті розглядуваного порушення, є платіжним документом, який підтверджує факт реалізації алкогольного напою.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що поведінка позивача не була спрямована на продаж пива на розлив саме для споживання на місці, а тому підстави для накладення стягнення відсутні.
Аналогічна позиція викладена Верховного Суду від 06 серпня 2020 року по справі №812/81/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій та не спростована доводами апеляційної скарги (апелянта 2), про наявність законних підстав для задоволення позову в частині щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2020  № 0104320120.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву (позовній заяві), а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя                                                                                Г. В. Земляна
Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев

                                                                                                              А. Б. Парінов