У х в а л а
Іменем України
06 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 477/79/20-ц
провадження № 61-15308 ск 20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 
на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - 
АТ «Райффайзен Банк Аваль»), про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. 
Накладено арешт на майно: комплекс по зберіганню зерна, що складається 
із майстерні літ. А-2 загальною площею 361, 85 кв. м, боксу для комбайнів 
літ. Б, загальною площею 754, 2 кв. м, ангару літ. Е, загальною площею 
504, 0 кв. м, крупорушки літ О, загальною площею14, 6 кв. м, ангару літ. К загальною площею 2249,9 кв. м, цеху літ. Л, загальною площею 62, 7 кв. м, навісу літ. В, навісу літ. Г, навісу літ. И, вбиральні літ. М, замощення літ. І, воріт № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, огорожі № 5, огорожі № 6, висипної ями № 7, очисної споруди №8, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер 4823383400:01:000:0047 площею 2 га, розташовану 
у АДРЕСА_1 .
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо цього нерухомого майна відмовлено.
У квітні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2020 року. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2020 року 
у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду 
м. Миколаєва від 27 січня 2020 року відмовлено. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. 
Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 червня 
2020 року у частині відмови у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про скасування заходів забезпечення позову щодо земельної ділянки 
з кадастровим номером 4823383400:01:000:0047 скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення.
Скасовано арешт земельної ділянки з кадастровим номером 4823383400:01:000:0047, накладений ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 січня 2020 року.
В іншій частині ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області 
від 24 червня 2020 року залишено без змін.
У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило постанову суду апеляційної інстанції скасувати, прийняти нову постанову про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову у повному обсязі .
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 27 жовтня 2020 рокукасаційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль»,залишено без руху для усунення недоліків, запропоновано надати квитанцію про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року. 
Перевіривши доводи касаційної скарги у відкритті касаційного провадження 
у справі слід відмовити.
Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, 
що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності.
Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина перша статті 158 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, 
на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, 
а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження»).
Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду 
м. Миколаєва від 27 січня 2020 року щодо нерухомого майна, а саме комплексу по зберіганню зерна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Доводи касаційної скарги про те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль»
є іпотекодержателем нерухомого майна, щодо якого застосовано заходи забезпечення позову ухвалою суду першої інстанції від 27 січня 2020 року, 
і арешт цього майна порушує право банку у майбутньому задовольнити свої вимоги за рахунок такого майна, у тому числі і у позасудовому порядку, 
є безпідставними. 
Як убачається із оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, на даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо поділу спільного майна подружжя (земельної ділянки та комплексу по зберіганню майна), яке позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя та який судом наразі ще не вирішено, скасування заходів забезпечення позову у даному випадку 
є передчасним.
Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним 
і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про поділ спільного майна подружжя відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                Б. І. Гулько

                                                                                                                 Г. В. Коломієць

                                                                                                                Д. Д. Луспеник