Постанова                               
Іменем України                             
28 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/3299/19
провадження № 61-14078св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 ,
третя особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: 
Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Панченка М. М., від 19 червня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заявника
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві), державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), Зарайченкової О. Д., третя особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), про визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів й акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна.
 
Під час розгляду справи позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 надати позивачу доступ до квартири та заборонити відповідачу ОСОБА_2 вселяти та виселяти інших осіб до вказаної квартири.
 
Заява мотивована тим, що у межах примусового виконання рішення суду про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, з прилюдних торгів, переможцем яких є ОСОБА_2 , було реалізовано спірну квартиру, що перебувала в іпотеці банку. Вказував, що він незаконно позбавлений права користування спільним майном та доступу до своїх особистих речей і документів, оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою та може вчинити дії (відчужити спірне нерухоме майно), які у подальшому можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів й акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у складі судді 
Марфіна Н. В. від 18 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були доведені обставини та конкретні причини, з посиланням на докази, які призведуть до неможливості забезпечення виконання рішення у вказаній справі у разі його задоволення.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року в частині вимог заяви про накладення арешту на квартиру  АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено нове судове рішення в цій частині, яким накладено арешт на вказану квартиру, що належить 
ОСОБА_2 на підставі акту про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 26 лютого 2019 року. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_2 просить скасувати постанову апеляційного судута залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. 
 
У відповідності до змісту пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
 
Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є вимоги про визнання електронних торгів з реалізації квартири 
АДРЕСА_1 недійсними.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального законодавства вжиті заходи забезпечення позову, які є співмірними із заявленими позовними вимогами і не перешкоджають у праві володіти й користуватись спірним майном.
 
За змістом частини першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Крім того, відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.
 
Також, за змістом статті 158 ЦПК України, заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
 
За таких обставин, колегією суддів не беруться до уваги доводи касаційної скарги про безпідставне вжиття судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 
2019 року - без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                        
    О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара