ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«12 » жовтня 2020 року 
м. Харків
справа № 628/2616/19-ц
провадження № 22ц/818/4708/20
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Котелевець А.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Колосовської А.Р., 
учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 , представник позивачки – ОСОБА_2 ,
відповідач – Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2020 року в складі судді Коваленко О.А.

в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення вихідної допомоги та звільнення, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року по справі № 628/1112/19-ц визнано незаконним та скасовано наказ від 11 березня 20195/ос про її звільнення, поновлено її на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, стягнено на її користь різницю в заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 29 277,75 грн, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 4576,00 грн, компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Зазначила, що станом на день ухвалення рішення суду у справі № 628/1112/19-ц та по цей день гарантії додержання та не порушення її прав відсутні, роботодавець допущених відносно неї порушень не визнає, її порушені права повністю не поновлює, заробітну плату, у тому числі, за час вимушеного прогулу, а також після ухвалення рішення за 20 та 21 серпня 2019 року не виплачує, можливість нормально працювати у відповідача відсутня.

20 серпня 2019 року вона подала заяву про винесення наказу про поновлення її на роботі та 21 серпня 2019 року відповідачем без визнання допущених відносно неї порушень та без добровільної сплати, в усякому разі, частини безспірних платежів, зокрема, пов`язаних із несвоєчасним розрахунком при звільненні та заробітної плати після поновлення на роботі, видав наказ про поновлення її на роботі.

Посилалась на те, що в той же день вона подала заяву про звільнення у зв`язку з невиконанням відповідачем щодо неї з січня 2019 року законодавства про працю, умов колективного та трудового договору з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України.

22 серпня 2019 року відповідач повідомив її, що відмовляється звільнити її з вказаних підстав. Цього ж дня вона повідомила про незаконність порушення її трудових права та 23 серпня 2019 року відповідач знову повідомив, що не має наміру задовольнити подану нею заяву.

28 серпня 2019 року вона подала заяву щодо повідомлення про причину невиплати їй заробітної плати за 20 та 21 серпня 2019 року після поновлення її на роботі судовим рішенням та винесення наказу про поновлення та в черговий раз поставлено питання про звільнення з підстав частини 3 статті 38 КЗпП України.

30 серпня 2019 року їй надано наказ від 27 серпня 2019 року № 188/ос, яким її 21 червня 2019 року згідно статті 38 КЗпП України (без зазначення частини) всупереч її заяви та її волі звільнено з роботи з посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області.

Зазначила, що будь-яка заборгованість з оплати праці їй й на цей день не сплачена, судові рішення у справі № 628/1112/19-ц повністю не виконані.
Вважала, що розмір вихідної допомоги, який повинен виплатити відповідач, становить 21 171,20 грн.

Просила змінити зазначені у наказі Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 27 серпня 2019 року № 188/ос дату та підставу її звільнення, на звільнення її з роботи з посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню 21 серпня 2019 року на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України; стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на її користь вихідну допомогу у зв`язку з поданою 21 серпня 2019 року заявою про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 25 171,20 грн.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково, змінено зазначені у наказі Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 27 серпня 2019 року № 188/ос із змінами за наказом № 197/ос від 09 вересня 2019 року підставу звільнення ОСОБА_1 з посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню 21 серпня 2019 року, а саме, за частиною 3 статті 38 КЗпП України; стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку з поданою 21 серпня 2019 року заявою про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 15 962, 31 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_1 просила рішення суду змінити частково та стягнути на її користь з відповідача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в загальній сумі 25 171,20 грн. Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області просив рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що при розрахунку втраченого заробітку у зв`язку з незаконним звільненням необхідно виходити з розміру її середнього заробітку, який становить 8390,40 грн. Ця обставина є преюдиціальною та додаткового доказуванню не підлягає, що судом першої інстанції в цій справі не враховано та здійснено помилкове посилання на спростовану в справі № 628/1112/19-ц суму в розмірі 5320,77 грн.

Апеляційна скарга Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, з яких вбачається, що позивачка не здійснила заходи для належного оформлення поновлення на роботі, не надала до відділу освіти трудову книжку для внесення записів про це та не приступила до виконання трудових обов`язків на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню; що ненадання трудової книжки позивачкою до відділу освіти унеможливило здійснення її звільнення у відповідності до вимог чинного законодавства; що в заяві позивачки конкретні факти порушення законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору не наводяться, докази таких порушень матеріали справи не містять, отже відсутні й підстави для звільнення працівника за частиною 3 статті 38 КЗпП України; що вимога позивачки про стягнення вихідної допомоги є необґрунтованою.

30 вересня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, в якому вона вважала її необґрунтованою та зазначила, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки та мотиви судового рішення.

09 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відділ освіти виклав фактично вимоги та доводи апеляційної скарги. Також, вказав, що вимоги позивачки щодо стягнення вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку є необгрунтованими, оскільки не містять посилань на будь - які норми та докази на конкретні порушення з боку освіти.

09 жовтня 2020 року електронною поштою до суду апеляційної інстанції від Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття до суду з виробничої необхідності, яку залишено без задоволення за недоведеністю. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області залишити без задоволення, рішення суду – змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка довела, що її трудові права порушено відповідачем, тому її позов підлягає задоволенню з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, виходячи з 5320, 77 грн.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 09 липня 2018 року перебувала на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області.

Наказом № 35/ос від 11 березня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 11 березня 2019 року з вищевказаної посади.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року у цивільній справі № 628/1112/19-ц визнано незаконним та скасовано наказ Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 11 березня 2019 року № 35/ос про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 29 277,75 грн, стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку в розмірі 4576,00 грн, стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 3000,00 грн моральної шкоди, в іншій частині позову - відмовлено (а. с.47-53 том 1).

Додатковим рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року у цивільній справі № 628/1112/19-ц вищевказане рішення суду доповнено таким: рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню (а.с.54 том 1).

20 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області із заявою щодо добровільного виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року по справі № 628/1112/19-ц в частині поновлення її на посаді та з проханням про надання їй вказівок про спосіб виконання нею трудових обов`язків (а. с.9, 55 том 1).

Наказом Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області № 183/ос від 21 серпня 2019 року поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області (а. с.10, 56 том 1).

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача з вимогою звільнити її в день винесення наказу про її поновлення на посаді згідно рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року з підстав невиконання щодо неї з січня 2019 року законодавства про працю, умов колективного та трудового договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП (а.с.11-12, 57-58 том 1).

На вказану заяву Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області надав відповідь № 01-28/3118 від 21 серпня 2019 року, в якій зазначено, що рішення суду від 20 серпня 2019 року не набрало законної сили, не є остаточним та не містить мотивувальної частини, тому не підтверджує невиконання будь-яким чином відповідачем норм законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, у зв`язку з чим їй запропоновано змінити підставу звільнення та надати відповідну заяву про звільнення за частиною 1 статті 38 КЗпП України, надати трудову книжку для внесення відповідних записів (а.с.13-14, 22-23, 59-60 том 1).

22 серпня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою про розгляд її заяви від 21 серпня 2019 року про звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП, на що отримала відповідь від 23 серпня 2019 року № 01-32/3126 із вказівкою на те, що її заяви від 21 та 22 серпня 2019 року не містять вказівок, чому саме полягає порушення відділом освіти законодавства України та її трудових прав, у зв`язку з чим їй запропоновано, враховуючи наказ про поновлення на роботі, з`явитись до відділу освіти, надати трудову книжку для внесення відповідних записів, а після цього - для розгляду питання щодо її звільнення у відповідності до вимог законодавства (а. с.24-25, 26, 61,62-63 том 1).

Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області складено акти про відсутність на роботі начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області Дмитрієнко І.В. від 21 серпня 2019 року, 22 серпня 2019 року, 23 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, та згідно доповідних записок від цих дат, ОСОБА_1 до роботи не приступила, трудову книжку не надала (а. с.27-38 том 1).

28 серпня 2019 року позивач ще раз звернулась до відповідача із заявою про розгляд її заяви від 21 серпня 2019 року про її звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП (а. с.64 том).

Наказом Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області № 188/ос від 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 21 червня 2019 року з посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, згідно статті 38 КЗпП, з яким вона була ознайомлена 30 серпня 2019 року (а. с.65 том 1).

Листом від 29 серпня 2019 року № 01-32/3158 Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області повідомив ОСОБА_1 про те, що їй необхідно з`явитись до відділу освіти та надати трудову книжку для внесення відповідних записів (а. с.66 том 1).

Наказом Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 09 вересня 2019 року № 197/ос внесено зміни до наказу № 188/ос від 27 серпня 2019 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », а саме: змінено дату 21 червня 2019 року на 21 серпня 2019 року (а.с.69 том 1).

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у цивільній справі № 628/1112/19-ц від 20 серпня 2019 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення премії та ухвалено нове, яким стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 3146, 40 грн премії за січень 2019 року, також рішення змінено в частині розміру стягненої заробітної плати за час вимушеного прогулу та у зв`язку з не проведенням повного розрахунку при звільненні та стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 45 848,48 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу та 5320,77 грн середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку. В іншій частині рішення залишено без змін. Постанова набрала законної сили 30 січня 2020 року (а.с.86-92 том 1).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до статті 31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Згідно із частиною третьою статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

За змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц (провадження № 61-28466св18).

Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України є порушення власником трудового законодавства або умов трудового договору. При цьому для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.

Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору.

Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору.

Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства з боку роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 681/1629/18-ц (провадження № 61-14424св18).

Матеріали справи свідчать про те, що судовими рішеннями встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_1 , порушення її трудових прав та скасовано наказ відділу освіти № 35/ос від 11 березня 2019 року з підстав порушення законодавства України.

Виконуючи рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року у справі № 628/1112/19-ц наказом Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області № 183/ос від 21 серпня 2019 року поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, однак заробітну плату їй не виплачено.

У заяві про звільнення ОСОБА_1 зазначила вимоги законодавства про працю, які не виконувались роботодавцем та факт порушення встановлено як рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року у справі № 628/1112/19-ц, так і постановою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем допускалося невиконання вимог трудового законодавства та порушувалися права і законні інтереси позивачки у сфері трудових відносин, що є підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо зміни формулювання підстави її звільнення. Крім того, роботодавець не вправі сам змінювати підставу звільнення.

З огляду на вищевикладене, доводи Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, які викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір в цій частині, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. 

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Розмір середньомісячної заробітної плати встановлений постановою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі № 628/1112/19-ц та складає 8390,40 грн, який розраховувався за два попередні місяці роботи, а не з 5320,77 грн, як зазначив суд першої інстанції.

Таким чином, розмір вихідної допомоги, у відповідності до статті 44 КЗпП України, який має сплатити Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 становить 25 171,20 грн (8390,40х3). 

За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області залишено без задоволення, тому підстави для перерозподілу судових витрат за її подачу відсутні. Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1152,60 грн підлягає стягненню з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Апеляційну скаргу Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області – залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2020 року – змінити, скасувавши його в частині стягнення з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку з поданою 21 серпня 2019 року заявою про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 15 962, 31 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі 25 171,20 грн.

В іншій частині рішення суду – залишити без змін.

Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 1152, 60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 А.В. Котелевець

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 року.