Номер провадження: 22-ц/813/1177/20 
Номер справи місцевого суду: 522/6199/17
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,
за участю секретаря – Фабіжевської Т.С.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є майном, отриманим у спадок, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
31 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів – спадкоємців померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 – про звернення стягнення на майно, що отримане у спадок, шляхом продажу на прилюдних торгах для погашення заборгованості по кредиту в розмірі 167 154,64 євро, з яких 114 826,05 євро сума основного боргу та 52 328,59 – сума боргу за відсотками (а.с.1-4). В уточненнях до позовних вимог зазначено аналогічні суми (а.с.171).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2007 року між ОСОБА_5 та позивачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11269894000 в сумі 125620 євро зі сплатою 12,9% річних, строком з 20 грудня 2007 року до 19 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,250 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором зі спадкоємців ОСОБА_5 та звернути стягнення шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження на майно, яке є предметом іпотеки, тобто на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,250 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332, а також інше успадковане майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; автомобіль HYUNDAI ELANTRA, держномер НОМЕР_1 , 2007 року випуску.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали, надали суду заперечення, в яких посилались на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2010 року по справі №2-7881/10 з ОСОБА_5 на користь банку «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11269894000 від 20.12.2007 року в сумі 1 501 784 грн., судовий сбір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Цю суму було визначено станом на 16.03.2010р. та саме з цієї дати у позивача виникало право вимагати звернення стягнення на майно боржника, але позивач пропустив строк позовної давності. Крім того, надали суду письмових документ під помилковою назвою Заперечення від 08.08.2018р. де викладений відзив на позов, в якому просили відмовити в позові посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення з вимогами до спадкоємців, який встановлено статтею 1281 ЦК України, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не оглянув цивільну справу №522/11986/13-ц та ухвалив оскаржуване рішення без дослідження витребуваних доказів у справі.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . 
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Сповіщення сторін та заяви у справі.
У судове засідання, призначене на 28 жовтня 2020 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
28 жовтня 2020 року до Одеського апеляційного суду від представника АТ «УкрСиббанк», надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності сторони відповідача.
28 жовтня 2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Розглянувши вказану заяву, судова колегія дійшла до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Поважність причин неявки відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.
Крім того, судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 23 грудня 2020 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11269894000 в сумі 125620 євро зі сплатою 12,9% річних, строком з 20 грудня 2007 року до 19 грудня 2014 року. 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки від 20.12.2007р., предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,250 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123781300:03:001:0332.
Факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2010 р. по справі №2-7881/10. Відповідно до цього рішення суду заборгованість ОСОБА_5 , складає 1 501 784 (один мільйон п`ятсот одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) гривні 97 копійок, з яких: 1 255 286,07 грн. – сума заборгованості за основним та простроченим кредитом; 201 490,46грн. – сума заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом; 23 750,51 грн. – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; 21 257,93 грн. – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом. Рішення набуло законної сили 04.07.2010 р. Згідно відомостей виконавчої служби виконавче провадження по виконанню зазначеного судового рішення було закрито 10.07.2012р. на підставі п.3 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».
Право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки та на нерухоме майно боржника виникло у позивача не пізніше, ніж з дати набрання законної сили зазначеним судовим рішенням, тобто з 04.07.2010р., а з позовом, який зараз є предметом судового розгляду позивач звернувся лише 31 березня 2017р., тобто з пропуском встановленого ЦК України трирічного строку позовної давності. Клопотання про поновлення строку, що був пропущений з поважних причин позивачем не подано. 
Згідно Свідоцтва про смерть кредитор ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/11986/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року, яка міститься в журналі судового засідання по справі, до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог було залучено ПАТ «УкрСиббанк». 
Відповідно до супровідного листа суду від 17.09.2013р. та поштової квитанції на адресу ПАТ «УкрСиббанк» (м. Харків, пр-т Московський, 60) було направлено копію позовної заяви та ухвали суду. 
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «УкрСиббанк» отримало зазначені документи 07.10.2013р. Із позовної заяви, копію якої було направлено до ПАТ «УкрСиббанк» вбачається, що у першому абзаці позовної заяви зазначено, що кредитор ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином, судом першої інстанції достовірно встановлено, що про факт смерті боржника ОСОБА_5 позивачу ПАТ «УкрСиббанк» достеменно стало відомо не пізніше ніж 07.10.2013р.. Копії зазначених документів із справи №522/11986/13 долучено до матеріалів справи за клопотанням представника відповідачів. 
З матеріалів спадкової справи встановлене, що Претензія до спадкоємців від ПАТ «УкрСиббанк» від 20.05.2014 року №332\30-3\667 надійшла до першої нотаріальної контори 21.05.2014 року разом з копією Свідоцтва про смерть. ( а.с 100). 
Таким чином, з заявою про наявність вимог до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_5 банк звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори з пропуском встановленого ст.1281 ЦК України шестимісячного строку.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з тим, що позивачем не було пред`явлено вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_5 у строки, які встановлені Цивільним кодексом України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року по справі №522/407/15-ц сформулювала наступну правову позицію:
«Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.
Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою».
З урахуванням наведеної правової позиції, а також вірно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, відповідно до яких позивачу ПАТ «УкрСиббанк» стало відомо про смерть боржника ОСОБА_5 не пізніше ніж 07.10.2013р., а з вимогами до спадкоємців він звернувся 21.05.2014р., тобто з пропуском встановленого ст.1281 ЦК України шестимісячного строку, суд дійшов до правильного висновку про те, що внаслідок пропуску встановлених законом строків позивач позбавлений права вимоги як по основному (кредитний договір №11269894000 від 20.12.2007р.), так і по додатковому (іпотечний договір від 20.12.2007р.) зобов`язанню та відповідно до ст. 598 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК та ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» ці зобов`язання є припиненими.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно не вбачав підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав. 
Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія звертає увагу на наступне.
13 березня 2020 року було направлено запит до Приморського районного суду м. Одеси про направлення до апеляційного суду цивільної справи №522/11986/13-ц.
13 квітня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшла цивільна справа №522/11986/13-ц.
Судова колегія дослідивши матеріали вищевказаної цивільної справи встановила, що 07 жовтня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» отримав позовну заяву у справі №522/11986/13-ц (а.с. 84).
Таким чином, саме 07 жовтня 2013 року позивачу ПАТ «УкрСиббанк» стало відомо про смерть боржника ОСОБА_5 .
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дрішлюк