П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/18677/20 
Головуючий у 1-й інстанції:   Семенюк М.М.  
Суддя-доповідач:  Боровицький О. А. 
01 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,
представника позивача: Соломонюк І.В.
представника відповідача: Плис О.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року (28 жовтня 2020 року м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богунської районної у м.Житомирі територіальної виборчої комісії Житомирської області, Житомирської міської територіальної виборчої комісії Житомирського району про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Богунської районної у м.Житомирі територіальної виборчої комісії Житомирської області, Житомирської міської територіальної виборчої комісії Житомирського району в якому просив:
"1. Визнати неправомірними дії дільничної виборчої комісії № 181378 щодо підпису протоколу про підрахунок голосів до початку підрахунку голосів, щодо невірно підрахованих бюлетенів та порушення порядку підрахунку голосів неправомірними.
2. Призначити повторний підрахунок голосів на дільничній виборчий комісії № 181436 з місцевих виборів 25 жовтня 2020 року.
3. Зобов`язати Богунську районну у м. Житомирі територіальну виборчу комісію замінити склад дільничної виборчої комісії № 181378.
4. Витребувати у дільничної виборчої комісії № 181378 списки виборців.
5. Витребувати Богунської районної у м. Житомирі територіальної виборчої комісії протоколи про підрахунок голосів.
6. Викликати в якості свідків: ...".
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків його позовної заяви, зокрема, шляхом:
- зазначити в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України позивача;
- зазначити в позові зміст позовних вимог, відповідно до статті 5 КАС України, з урахуванням правил підсудності, передбачених ч.5 ст. 273 КАС України;
- зазначити в позовній заяві відповідачів, відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст. 160 КАС України, до яких заявлені позовні вимоги;
- зазначити в позовній заяві виклад обставин, якими позивач обґрунтовує кожну із заявлених позовних вимог та докази, що підтверджують вказані обставини;
- зазначити в позові статус позивача, як суб`єкт виборчого процесу, та обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю його прав, свобод, інтересів;
- не зазначати в позові вимоги, які не є позовними;
- клопотання про виклик свідків, витребування доказів та інше, оформити відповідно до вимог ст. 167 КАС України, з урахуванням приписів статей 65, 80 КАС України, та додати до позовної заяви.
Вказано строк усунення недоліків позовної заяви - до 14:00 години 28.10.2020.
На виконання зазначеної ухвали представником позивача - адвокатом Соломонюк І.В. 28 жовтня 2020 року до суду подана уточнена позовна заява.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто у зв`язку з неусунення позивачем недоліків, указаних в ухвалі суду про залишення позову без руху.
Підставою повернення позовної заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив неусунення повністю недоліків позову та невідповідність позовної заяви положенням ст. 160 КАС України, а саме:
В позовній заяві, в порушення п.2 ч.5 ст. 160 КАС України, не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України позивача.
Зазначаючи позовні вимоги:
"2. Визнати дії Житомирської міської територіальної виборчої комісії Житомирського району Житомирської області щодо прийняття протоколу про підрахунок голосів виборців на дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчі дільниці №181378 з виборів депутатів Житомирської обласної ради у територіальному виборчому окрузі №1 - протиправними,
3. Визнати дії Житомирської міської територіальної виборчої комісії Житомирського району Житомирської області щодо прийняття протоколу про підрахунок голосів виборців на дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчі дільниці №181378 з виборів депутатів Житомирської районної ради Житомирського району Житомирської області у територіальному виборчому окрузі №1 протиправними.
4. Визнати дії Богунської районної у м. Житомирі територіальної виборчої комісії щодо прийняття протоколу про підрахунок голосів виборців на дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчі дільниці №181378 з виборів депутатів Житомирської міської ради Житомирського району Житомирської області у територіальному виборчому окрузі №1 - протиправними.
5. Визнати дії Богунської районної у м. Житомирі територіальної виборчої комісії щодо прийняття протоколу про підрахунок голосів виборців на дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчі дільниці №181436 з виборів Житомирського міського голови Житомирської міської ради Житомирського району Житомирської області у територіальному виборчому окрузі №1 - протиправними.
6. Зобов`язати Богунську районну у м. Житомирі територіальну виборчу комісію провести повторний підрахунок голосів на дільничній виборчій комісії №181436 з місцевих виборів 25 жовтня 2020 року.
7. Зобов`язати Богунську районну у м. Житомирі територіальну виборчу комісію замінити склад дільничної виборчої комісії № 181436.", -
в порушення пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, не зазначені в позові виклад обставин, якими позивач обґрунтовує кожну із заявлених позовних вимог, та докази, що підтверджують вказані обставини.
Також в позові не зазначені статус позивача, як суб`єкт виборчого процесу, та обґрунтування, як того вимагає п.9 ч. 5 ст. 160 КАС України, порушення оскаржуваними діями відповідачів прав, свобод, інтересів позивача.
Крім того, в обґрунтування повернення позовної заяви суд першої інстанції зазначає той факт, що позивач, як кандидат в депутати з виборів депутатів Житомирської міської ради 25 жовтня 2020 року просить визнати протиправними дії відповідачів щодо прийняття протоколів про підрахунок голосів виборців на виборчій дільниці №181378 з виборів депутатів Житомирської обласної ради, Житомирської районної ради, на виборчій дільниці №181436 з виборів Житомирського міського голови і при цьому в позовній заяві не викладені обставини, якими обґрунтовуються ці вимоги, не зазначено та не наведено доказів, які підтверджують ці обставини.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила відмовити у її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню з наступних підстав.
Так, статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано вимоги до позовної заяви.
Згідно з пунктами 2, 4, 5, 11 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
У позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Позовна заява повинна містити власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до частин першої - четвертої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк
Системний аналіз викладених процесуальних норм надає підстави стверджувати, що КАС України регламентовано вимоги до позовної заяви та право позивача усунути її недоліки в разі залишення позову без руху в межах строку, установленого судом у відповідній ухвалі.
Щодо не зазначення в позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків, колегія суддів зазначає наступне.
Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що безпосередньо у позовній заяві РНОКПП не зазначено, при цьому, зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків прямо передбачено статтею 160 КАС України.
Разом з тим, з огляду на подання із позовною заявою, уточненою позовною заявою, копії паспорта, довідки про присвоєння РНОКПП позивача та зазначення РНОКПП у клопотаннях поданих разом із позовом, при вирішенні питання відкриття провадження у справі суд першої інстанції повинен був врахувати факт подання відповідної довідки та зазначення відомостей про РНОКПП в інших процесуальних документах, поданих одночасно із позовною заявою. 
В даному випадку, не зазначення безпосередньо в позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків не може слугувати підставою для повернення позовної заяви.
За таких обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в цій частині.
Щодо не зазначення в позовній заяві статусу позивача, як суб`єкта виборчого процесу, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
У пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає вимоги, з якими особа може звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно частини 3 статті 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 6 Виборчого кодексу України передбачено, що виборчі права громадян України - це гарантовані Конституцією України та цим Кодексом їхні права на участь у виборах, які проводяться в Україні.
Основні виборчі права громадян України включають:
1) право вільно обирати (право голосу на виборах);
2) право бути обраним.
Громадяни України мають також інші права на участь у виборчому процесі, пов`язані з їхніми основними виборчими правами.
Виборчі права громадян України здійснюються в обсязі і порядку, передбачених виборчим законодавством.
Пунктом 1 частини 1 статті 22 Виборчого кодексу України передбачено, що суб`єктом виборчого процесу відповідних виборів є виборець, який має право голосу на відповідних виборах.
Згідно з ч. 1 ст. 64 Виборчого кодексу України, суб`єкт виборчого процесу може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність, що стосуються виборчого процесу, до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Особливості провадження у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій визначені статтею 273 КАС України.
Частинами 1, 2 статті 273 КАС України передбачено, що право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб`єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб`єкти ініціювання референдуму.
Виборець, учасник всеукраїнського референдуму (громадянин України, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо такі рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо порушують його виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі чи процесі референдуму.
Отже, судовому захисту підлягає лише порушене право особи, а тому, звертаючись до суду з позовом, позивач повинен довести перед судом факт порушення Обухівською міською територіальною виборчою комісією Обухівського району Київської області безпосередньо його виборчого права або інтересу щодо участі у виборчому процесі, як того вимагає частина друга статті 273 КАС України.
При цьому, таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З наведеного слідує, що під час вирішення виборчих спорів суд повинен перевірити не тільки правомірність оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача, але й встановити наявність порушення такими рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача. При цьому, встановлення в судовому порядку відсутності такого порушення є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог заявника, а не повернення позовної заяви позивачу без розгляду.
Враховуючи вищевикладене та з огляду на суб`єктний склад учасників зазначеної адміністративної справи та права суб`єктів виборчого процесу, які закріплені у Виборчому кодексі України та Кодексі адміністративного судочинства України, а також наведення позивачем в позовній заяві посилань на наявність порушень його виборчих прав, суд першої інстанції, на етапі прийняття вказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цій справі, дійшов помилкових висновків про повернення вказаної адміністративної справи, адже наявність або відсутність порушення прав позивача, як суб`єкта виборчого процесу, повинна встановлюватись судом вже під час розгляду зазначеної адміністративної справи по суті.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2019 у справі № 855/134/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо не зазначення викладу обставин, не надання доказів, що їх підтверджують, відсутності обґрунтування кожної із заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 19 ВК України виборчі права громадян України захищаються законом. Громадяни мають право на захист своїх виборчих прав та інших прав на участь у виборчому процесі шляхом оскарження порушень до відповідних виборчих комісій або у судовому порядку. За порушення виборчих прав громадян винні особи несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.
Забезпечення умов для реалізації виборчих прав громадян, отримання основних засад виборчого права, належне здійснення виборчих процедур і механізмів, передбачених цим Кодексом, точне і достовірне встановлення результатів виборів гарантується.
Так, точне і достовірне встановлення результатів виборів, належне здійснення виборчих процедур і механізмів є гарантованим кожному громадянину. А право звернення до суду з метою забезпечення та реалізації вищезазначених гарантій гне може бути поставлене в залежність від того, чи порушені безпосередньо права позивача, саме як окремого учасника виборчого процесу неналежним здійсненням виборчих процедур чи механізмів, які могли вплинути або спотворити результат виборів на виборчій ділянці в цілому.
В результаті виявлення на думку позивача під час голосування та здійснення підрахунку голосів факти порушень з боку дільничої виборчої комісії виборчих процедур і механізмів, які могли вплинути на точне і достовірне встановлення результатів виборів, позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій дільничої виборчої комісії та з вимогою зобов`язання проведення повторного підрахунку голосів з усіх видів виборів, які відбулися на виборчій дільниці.
Колегія суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо порушення  пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС де він вказує на не зазначення в позові виклад обставин, якими позивач обґрунтовує кожну із заявлених позовних вимог, та докази, що підтверджують вказані обставини.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції мав змогу вирішити обґрунтованість вищевказаних позовних вимог після відкриття провадження у справі та дослідження наведених позивачем обставин та доказів.
Таким чином, оцінка обґрунтованості позовних вимог та наданих доказів можлива при вирішенні спору по суті, а не на стадії відкриття провадження.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року по справі №523/9076/16-ц сформулювала правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належним чином не усунуто недоліки позовної заяви.
Апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку судом першої інстанції було неповно з`ясовано питання щодо відповідності позовної заяви ОСОБА_1 вимогам КАС України та передчасно її повернуто позивачу.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, установленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
У цьому пункті закріплено «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле. Проте ці права не є абсолютними та можуть обмежуватися, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (рішення ЄСПЛ від 17.01.2012 у справі «Станєв проти Болгарії» та від 21.02.1975 у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства»).
Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 27.06.2000 у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.
У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд враховує вказані вище рішення ЄСПЛ, оскільки відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної та порушення права позивача на доступ до суду.
Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року – скасуванню, а справа направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем не долучено квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення визначені Законом України "Про судовий збір".
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2020 року становить 2102 грн. 
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставки судового збору, відповідно до якої, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги становить 2102 грн 00 коп.
Таким чином, сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2102 грн. 00 коп. підлягає стягненню. Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунений шляхом надіслання до Сьомого апеляційного адміністративного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 2102 грн 00 коп. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богунської районної у м.Житомирі територіальної виборчої комісії Житомирської області, Житомирської міської територіальної виборчої комісії Житомирського району про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 240/18677/20 в розмірі 2102 грн. 00 коп. за наступними реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.