КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
15 жовтня 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 149/532/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9623/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.
     за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення участі батька у вихованні дитини, -
 
в с т а н о в и в :
 
У лютому 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 04 квітня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦСУ Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 312. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на прізвище чоловіка. У шлюбі у сторін народилися діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказував, що заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти залишилися проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначав, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми, відмовляє у побаченнях з ними, не відповідає на телефонні дзвінки. Так, розпорядженням Дарницької районної державної адміністрації у м. Києві від 15 червня 2018 року № 390 позивачеві було визначено дні та години побачень для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язано громадянку ОСОБА_3 не перешкоджати батькові дітей спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні. Однак відповідач відмовляється від виконання розпорядження та продовжує чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми.
З урахуванням заяви про зміну предмету позову ОСОБА_1 просив:
- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
- визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні та час і місце його спілкування з дітьми, сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 
- понеділок, вівторок, середа та неділя - перший, третій, п`ятий тиждень місяця з 09 год. 00 хв. понеділка (неділі, відповідно) до 09 год. 00 хв. четверга (понеділка, відповідно) за місцем проживання ОСОБА_1 , без присутності ОСОБА_3 ; 
- четвер, п`ятниця, субота - другого та четвертого тижня місяця з 09 год. 00 хв. четверга до 09 год. 00 неділі за місцем проживання ОСОБА_1 , без присутності ОСОБА_3 ; 
- кожного року 25 травня з 15 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. без присутності ОСОБА_3 ; 
- кожного дня народження дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 і ІНФОРМАЦІЯ_2 проводити разом з дітьми;
- під час Нового року, Різдва, Великодня в парні роки без присутності ОСОБА_3 ; 
- по три останніх дні весняних та осінніх канікул, без присутності ОСОБА_3 ; 
- 7 останніх днів в період зимових канікул, без присутності ОСОБА_3 ; 
- літні канікули - останні 15 днів червня і 31 день серпня, без присутності ОСОБА_3 ; 
- коли діти захворіли повідомляти про це і давати доступ до дітей в цей період для моральної підтримки і можливості забезпечення необхідними ліками, також підтверджувати хворобу довідками з лікарні (щоб не було віртуальних хвороб); 
- повідомляти на електронну пошту  ІНФОРМАЦІЯ_4  за два дні до зустрічі з дітьми за прийнятим судом графіком про місце перебування дітей та про хвороби (у випадку наявності); 
- один раз на місяць у другий понеділок місяця з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. відвідувати їх за місцем проживання для перевірки соціальних умов проживання дітей; 
- дати можливість відвідування гуртків, спортивних секцій і т.п. разом з дітьми; 
- інші дні за попередньою домовленістю між батьками (т. 1 а.с. 2-8, 161-162).
24 квітня 2019 року  ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи частково проти позову пояснила, що позивач від самого початку не дотримувався графіку побачень. Позивач приходив у години, коли діти зайняті, щоб спровокувати сварку та викликати поліцію. Зазначала, що батько переслідує свої цілі та дбає дише про свої інтереси, нехтуючи при цьому інтересами дітей. Крім того, повідомила, що старший син не проти бачитися з батьком, а молодший категорично проти. Він боїться батька через його агресивну та неадекватну поведінку, а віддавати дитину батьку насильно, всупереч його волі не в інтересах дитини. Разом з тим, не заперечує проти визначення порядку та способу участі батька у спілкуванні з дітьми, однак проти ночівлі дітей за місцем проживання позивача. Не заперечувала щодо вимоги надати позивачу можливість відвідування гуртків, спортивних секцій разом з дітьми. Також не заперечувала проти вимоги батька бачити дітей кожного 25 травня, на дні народження дітей та на інші свята. Не заперечувала проти спілкування батька з дітьми засобами телефонного чи іншого зв`язку в період хвороби (т. 1 а.с. 56-57).
28 травня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечував проти доводів відповідача та просив позовні вимоги задовольнити (т. 1 а.с. 94-97, 109-112).
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької РДА у м. Києві про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення участі батька у вихованні дитини задоволено частково. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:
- щовівторка, щочетверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- другої, четвертої неділі місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- кожного року 25 травня з 15 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- дні народження дітей 22.06 та 06.12 проводити разом або по півдня на наступний за цим днем, за домовленістю з матір`ю дітей;
- побачення у святкові дні: 01 січня (Новий рік), 07 січня (Різдво Христове), Пасха (Великдень) протягом 4 годин;
- спільний відпочинок проводити: по три дні під час весняних, осінніх канікул; в період зимових канікул - 7 днів; сорок п`ять днів під час літніх канікул, графік якого попередньо має бути погоджений між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
Протягом одного року від дня набрання рішенням законної сили батьку з дітьми спілкуватись у присутності матері ОСОБА_3 . 
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти вимог відмовлено (т. 1 а.с. 218-225).
Не погодившись з рішенням районного суду, 30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т. 2 а.с. 7-10).
На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував висновок про психологічне обстеження дітей, яким рекомендовано встановити стабільний графік зустрічей батька з дітьми, висновки суду щодо відносин батька і молодшого сина не відповідає дійсності, а рішення суду не містить визначення місця побачення (зустрічей) батька з дітьми. Встановлення річного строку спілкування батька із дітьми в присутності матері є занадто великим терміном, при цьому суд не врахував, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
На обґрунтування скарги зазначила, що суд першої інстанції вийшов за межі уточнених позовних вимог позивача. Вважає, що визначений судом спільний відпочинок дітей з батьком протягом 45 днів під час літніх канікул є надзвичайно довгим періодом, враховуючи прив`язаність дітей до матері, а ставлення дітей до того, що вони протягом такого тривалого часу будуть позбавлені соціально-побутових умов не встановлено. Так,  представник третьої особи ОСОБА_8 підтвердив, що молодший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , боїться залишатися з батьком, однак, на рішення це не вплинуло. 
Зазначила, що позивачем не надано доказів, що відповідач перешкоджає спілкуванню батьку з дітьми, оскільки за умови дотримання графіку дітей та попередньої домовленості він бачився з дітьми.
Звертала увагу на те, що уточнені позовні вимоги не були розглянуті комісією органу опіки та піклування на відповідному засіданні, тому наявний у справі висновок, що покладено в основу рішення суду першої інстанції, не відповідає зміненим позовним вимогам, а думка комісії, яка в ньому відображається, не могла бути замінена одноособовою думкою представника третьої особи ОСОБА_8 , про що він особисто повідомив суд. Тому у зв`язку зі зміною предмета позову орган опіки та піклування мав подати до суду новий висновок. Також зазначала, що акт обстеження житлових умов позивача складено 12 квітня 2019 року, проте доказів щодо місця проживання у м. Києві станом на 19 травня 2020 року позивач не надав.
Вказувала, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи (наприклад, особисту прихильність кожного з синів до батька, їх ставлення до зустрічей), не враховано ряд обставин,що мають значення для справи (соціально-побутові умови батька на день винесення рішення, його дії щодо нерегулярної сплати аліментів як різновиду економічного насильства, відсутність документів, що підтверджують проживання за зазначеною ним адресою, його негативну поведінку щодо матері дітей, покази свідків, адміністративні правопорушення позивача під час спільного проживання з відповідачкою та інше) (т. 1 а.с. 229-242).
ОСОБА_1 подав відзив в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення  (т. 2 а.с. 40-42)
ОСОБА_3 подала відзив в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 52-54).   
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Спаський А.Ю. підтримали подану позивачем апеляційну скаргу і просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 . 
В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 заявила, що у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 та на підтвердження зазначеного надала паспорт громадянина України. 
Відповідач ОСОБА_2 , її представник - адвокат Черняк О.О. підтримали апеляційну скаргу відповідачки і просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги позивача і просили її відхилити.
Представник третьої особи до суду неприбув, прочас тамісце розгляду справи третя особа була сповіщена належним чином, про що у справі є докази. Виконувач обов`язки начальника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації - О.Кожнов подав письмову заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи (т. 2 а.с. 88-98).
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
 
Задовольнивши позовну заяву частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми, тому з урахуванням інтересів дітей суд визначив порядок участі батька у вихованні та з спілкуванні з дітьми.
Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, з 04 квітня 2009 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що відділом РАЦСу Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 312. 
Від даного шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 10-11).
Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (т. 1 а.с. 12).
Після розірвання шлюбу діти проживають разом із матір`ю.
Розпорядженням Дарницької районної державної адміністрації у м. Києві № 390 від 15 червня 2018 року «Про визначення участі батька у вихованні його дітей» ОСОБА_3 зобов`язано не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними та визначено способи його участі у вихованні дітей (т. 1 а.с. 14).
З матеріалів справи вбачається, що вказане розпорядження відповідачем не виконується в повній мірі, про що свідчать неодноразові звернення позивача зі скаргами до органу опіки та піклування та з заявами до поліції.
Згідно з висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-6774/03 від 25 липня 2019 року про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за наслідками з`ясування обставин ситуації, що склалася, рекомендовано визначити способи участі за таким графіком:
- перший, третій, п`ятий вівторок, четвер місяця з 18.00 години до 08.30 годин наступного дня;
- другий, четвертий понеділок, середа, п`ятниця місяця з 18.00 годин до 08.30 годин наступного дня;
- з 09.30 години суботи до 09.30 години неділі перших, третіх, п`ятих вихідних кожного місяця;
- другу, четверту неділю місяця з 08.30 годин до 08.30 годин понеділка;
- кожного року 25 травня з 15.00 годин до 19.30 годин;
- дні народження дітей 22.06 та 06.12 проводити разом з дітьми;
- під час Нового року, Різдва, Великодня в парні роки;
- по три дні під час весняних, осінніх канікул;
- в період зимових канікул - 7 днів;
- сорок п`ять днів під час літніх канікул;
- відвідування гуртків, спортивних секцій тощо разом із дітьми (т. 1 а.с. 132-134).
У висновку зазначено, що батько дітей ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , санітарний стан житлового приміщення задовільний, створено умови для дітей.
Згідно висновку № 207 від 17 жовтня 2019 року психологічного обстеження, наданого Міським центром дитини, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прагнуть відмежуватися від непорозумінь між батьками, прагнуть бути почутими та отримувати спокій, комфорт, безпеку від рідних. Враховуючи вікові особливості та потреби малолітніх, позитивне сприйняття матері та бажання дітей спілкуватися та зустрічатися з батьком, а також те, що між батьками існує затяжний конфлікт, який негативно впливає на психоемоційний стан дітей, рекомендовано: встановити стабільний графік зустрічей батька з дітьми, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме інтереси та вікові потреби дітей; з метою стабілізації психоемоційного стану ОСОБА_5 пройти курс колекційної роботи зі спеціалістом психологом (т. 1 а.с. 173-174). 
 
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року , передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У пункті 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а ст. 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У ст. 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
За змістом ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, Рішення від 07 грудня 2006 року).
 
Між сторонами у справі не досягнуто домовленості щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з синами, позивач стверджує про наявність перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з дітьми, а тому наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача в судовому порядку.
Батько дітей - ОСОБА_1 активно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
При вирішенні даного спору необхідно враховувати передусім інтереси дітей, зважаючи на конкретні обставини справи. При цьому, за висновком психолога, діти прагнуть відмежуватися від непорозумінь між батьками, бути почутими та отримувати спокій, комфорт, безпеку від рідних, мають потребу і бажання у спілкуванні не тільки з матір`ю, а й з батьком - ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, батько дитини стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своїми дітьми. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітніми синами судом не встановлено, а відповідачкою не доведено. Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Згідно з ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).
Як було встановлено, висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-6774/03 від 25 липня 2019 року про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за наслідками з`ясування обставин ситуації, що склалася, було рекомендовано та визначено способи участі батька у вихованні дітей за встановленим графіком.
Проте 15 жовтня 2019 року позивач подав заяву про збільшення обсягу позовних вимог. Зокрема, позивач уточнив, що бажає зустрічатися з дітьми за своїм місцем проживання та без присутності ОСОБА_3 .
Враховуючи вказане, у висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-6774/03 від 25 липня 2019 року не враховано та не оцінено збільшені позовні вимоги, на що звертала увагу відповідач у поданій нею апеляційній скарзі, тому 09 липня 2020 року апеляційним судом було витребувано висновок органу опіки та піклування для вирішення питання чи відповідають уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 графіку та інтересам дітей.
Згідно з висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-7301/02 від 21 вересня 2020 року про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за наслідками з`ясування обставин ситуації, що склалася, рекомендовано визначити способи участі за таким графіком:
- щовівторка, щочетверга з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- другої, четвертої неділі місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- кожного року 25 травня з 15 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. з урахуванням режиму дня дітей;
- дні народження дітей 22.06 та 06.12 проводити разом або по півдня на наступний за цим днем, за домовленістю з матір`ю дітей;
- побачення у святкові дні: 01 січня (Новий рік), 07 січня (Різдво Христове), Пасха (Великдень) протягом 4 годин;
- спільний відпочинок проводити: по три дні під час весняних, осінніх канікул; у період зимових канікул - 7 днів; сорок п`ять днів під час літніх канікул, графік якого попередньо має бути погоджений між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
З метою уникнення конфліктних ситуацій між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : зобов`язано ОСОБА_1 дотримуватись режиму дня дітей, харчування, відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей ОСОБА_3 ; зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно ОСОБА_1 . 
У висновку також зазначено, що батько дітей ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 21 серпня 2020 року, санітарний стан житлового приміщення задовільний, створено умови для проживання дітей(т. 2 а.с. 98-101).
Колегія суддів апеляційного суду погодилась із визначеним органом опіки та піклування та встановленим районним судом графіком участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей, який відповідає інтересам неповнолітніх дітей, з врахуванням обставин і доказів по справі, яким районним судом дана належна оцінка. 
Зважаючи на вищезазначене, суд апеляційної інстанції відхилив відповідні доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 і посилання на неврахування судом уточнених позовних вимог без врахування висновку органу опіки та піклування, наявність акту обстеження умов проживання позивача, складеного ще у 2019 році, недоведеність позивачем місця проживання.
Обсяг і графік зустрічей і спілкування батька з дітьми, які визначені органом опіки та піклування та встановлені судом відповідають найкращим інтересам дітей, які мають законне право на рівноцінне, вільне спілкування (відносини) як з матір`ю так і з батьком, та дотримують справедливого балансу на участь обох батьків у вихованні дітей з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема місця проживання дітей.  При цьому, районний суд підставно визначив загальний обсяг часу спільного відпочинку батька із дітьми під час канікул, зауваживши, що безпосередній графік такого відпочинку має бути погоджений між батьками, що враховує можливості і інтереси батьків та надає останнім можливості враховувати конкретні обставини (графік навчання, стан здоров`я дітей, тощо), виходячи з найкращих інтересів дітей.   
З цих підстав, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив доводи скарги відповідачки щодо занадто великого обсягу часу спілкування батька з дітьми.  
Суд першої інстанції врахував, що наразі молодший син ОСОБА_5 , має більшу прихильність до матері, у дітей протягом тривалого часу було відсутнє щоденне спілкування з батьком, а тому обґрунтовано визначив протягом одного року від дня набрання рішенням законної сили батьку з дітьми спілкуватись у присутності матері. Такий висновок районного суду відповідає інтересам дітей, оскільки сприятиме встановленню повноцінного спілкування дітей з батьком.   
З цих підстав суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта ОСОБА_1 , який вважав за необхідне збільшити обсяг часу відведеного для зустрічей батька з дітьми та без присутності матері.
Оскільки судом встановлено, що діти проживають разом із матір'ю ОСОБА_2 , а остання має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_4 , зустрічі і спілкування батька з дітьми має відбуватись за встановленим судом графіком з урахуванням режиму дня дітей (навчання, позашкільних занять, гуртків секцій, відпочинку, тощо). При цьому, судом враховано, що позивач проживає у місті Києві в орендованій квартирі, тому визначення судом іншого порядку і місця зустрічей, зокрема за місцем проживання батька, призвели б до порушення режиму дня дітей, зважаючи на значну відстав між місцями проживання батька та матері дітей.      
Встановивши, що діти тривалий час проживають з матір`ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання, розвиток дітей та забезпечена власним житлом, та врахувавши інтереси дітей, оскільки діти повинні мати певний час для відпочинку та сталий режим дня за місцем свого постійного проживання та підготовки до навчального процесу, суд зробив правильний висновок про часткове задоволення позову. Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції відхилив відповідні доводи апелянтів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Інші доводи скарг цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргуОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 16 жовтня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          В.М. Ратнікова

Т.О. Невідома