УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/9499/18
Провадження № 22-ц/4820/366/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 листопада 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Дубова М.В.,
з участю апелянта та його представника,
представника відповідача,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року, суддя Козак О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником яких є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди та стягнення грошових коштів,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та стягнення несплаченої орендної плати.
В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що 12.06.2017 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір оренди приміщення житлового будинку, (далі - Договір), який розташований в АДРЕСА_1 , яке мало використовуватись як кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». ОСОБА_6 прийняла приміщення разом із обладнанням у справному та належному стані, однак не сплачувала орендну плату за період найму та залишила після своєї господарської діяльності пошкодженим майно. Позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку розмір заподіяних йому збитків у зв`язку з пошкодженням належного йому майна в сумі 71725 грн. та несплачену орендну плату в розмірі 435000 грн. Також зазначив, що у зв`язку з поданням позову він поніс витрати на правничу допомогу, які також просив стягнути з відповідачів.
У відзиві ОСОБА_4 вказав, що представлений позивачем Договір є суперечливим за своїм змістом, що свідчить про підроблення його позивачем. Зазначив, що він та ОСОБА_6 вели переговори з ОСОБА_1 щодо укладення попереднього договору оренди приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте сторони не дійшли згоди щодо остаточної редакції попереднього договору у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 належить на праві власності лише 1/3 частина житлового будинку та відсутністю документів щодо призначення вказаного об`єкту нерухомості для здійснення підприємницької діяльності. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2019 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не враховано, що договір може бути укладений шляхом вчинення дій особою, яка отримала пропозицію укласти договір. Такими діями є фактичне користування ОСОБА_6 об`єктом оренди на умовах відповідного договору укладеного 12.06.2017 року. Суд першої інстанції не надав оцінки повідомленню ОСОБА_6 , складеному 08.03.2018 року, що також підтверджує існування між сторонами правовідносин з оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили пошкодження належного позивачу майна недбайливим відношенням до нього відвідувачів закладу, де здійснювала свою господарську діяльність ОСОБА_6 , у зв`язку з чим обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну майну, що також передане відповідачам в оренду, слід покласти на останніх.
Ухвалою апеляційного суду від 20.10.2020 року до участі у справі в якості відповідачів залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 як правонаступників померлого відповідача ОСОБА_6 . 
Апелянт та його представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що власниками житлового будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , в рівних частках по 1/3 частки кожний.
Зі змісту п. 1 договору оренди від 12.06.2017 року, укладеного від імені орендодавця ОСОБА_1 та орендаря ОСОБА_6 вбачається, що орендодавець зобов`язується передати приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , (далі по тексту - приміщення кафе «Козацька втіха»), орендареві.
Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 вищевказаного Договору оренди, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку оренди. Строк оренди 12 місяців з дати підписання Акту приймання-передачі об`єкту в оренду.
Згідно з п.п. 2.4.1, 2.4.2 Договору оренди, об`єкт оренди передається орендарю на підставі Акту прийому - передачі в орендне користування, в якому може вказувати опис технічного стану, кінцевий розмір площі, місце розташування об`єкту оренди, його план. Повернення об`єкту оренди здійснюється орендарем по акту приймання-передачі. Не пізніше 15 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору орендодавець письмово повідомляє орендаря про день фактичного повернення об`єкту оренди.
Відповідно до п.п. 2.5.2, 2.5.3 Договору, перших два місяці оренди розмір орендної плати становить 25000 грн. в місяць. Наступні місяці оренди розмір орендної плати становить 55000 грн. в місяць.
04.04.2018 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_6 претензію, щодо сплати збитків та несплаченої орендної плати.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №697-701/19-26 від 28.05.2019 року, підпис від імені ОСОБА_6 на останній сторінці договору оренди від 12.06.2017 року у розділі «Реквізити та підписи сторін» нижче тексту «Орендар ОСОБА_6 » ідентифікаційний номер НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий Хмельницьким МВ», виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_6 на останній сторінці договору оренди від 12.06.2017 року у розділі «Реквізити та підписи сторін» нижче тексту «Орендар ОСОБА_6 » інд. НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий Хмельницьким МВ» виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.
Згідно звіту про оцінку ТОВ Центр незалежної оцінки «Проскурів-Експерт» сума матеріального збитку, що виник в результаті перебування майна в оренді в період з 01.06.2017 року по 08.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , складає 29818 грн. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору оренди житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з відповідачем ОСОБА_6 в порядку встановленому законом, тобто з дотриманням письмової форми договору та відповідно досягнення між сторонами домовленості щодо усіх істотних умов для даного виду договорів. Також судом зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження передання відповідачу майна, з оформленням його відповідним актом, в якому було б зафіксовано стан приміщення, його оснащення, наявність в ньому рухомого майна, його кількості та якості. Таким чином, позивачем не доведено наявність між ним та відповідачами орендних правовідносин. Позивачем також не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що пошкодження належного йому майна відбулося саме з вини відповідачів, оскільки як вбачається з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пошкодження належного позивачу майна відбувалося відвідувачами закладу. Вказані пояснення не доводять факту пошкодження орендованого майна з вини відповідачів та те, що в останніх виникло зобов`язання перед позивачем щодо відшкодування шкоди заподіяної його майну діями третіх осіб.
Висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Разом з тим, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).
Як вбачається зі змісту документу з заголовком «ДОГОВ ОРЕНДИ» (т.1 а.с. 8-10) від 12.06.2017 року, ОСОБА_1 передає у користування ОСОБА_6 приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 758,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (п. 2.1.1) строком на 12 місяців (п. 2.3.2) за орендну плату в розмірі 25000 грн. за перші два місяці оренди та 55000 грн. за решту місяців дії Договору (п. 2.5.2). 
Відповідно до п. 1.4 Договору з метою підготування приміщення до використання його орендарем за призначенням орендодавець зобов`язаний допустити орендаря для проведення ним за свій рахунок опоряджувальних робіт, завозу та установки необхідного обладнання, завозу товару, інвентарю та підготовки приміщення кафе «Козацька втіха» до обслуговування відвідувачів та закріпити такий допуск актом прийому-передачі для проведення опоряджувальних робіт (Акт №1).
Відповідно до п. 2.3.2 Договору термін його дії встановлено в 12 місяців з дати підписання акту приймання-передачі об`єкту в оренду.
Об`єкт оренди передається орендарю на підставі акту прийому-передачі в користування, в якому може вказувати опис технічного стану, кінцевий розмір площі, місце розташування об`єкту оренди, його план (п. 2.4.1).
Орендар, який допустив погіршення об`єкту оренди, відшкодовує орендодавцю збитки в повному обсязі, якщо не буде доведено, що погіршення сталися не з його вини (п. 2.8.5).
Згідно з п. 4.3. орендар є відповідальним та зобов`язаний відшкодовувати всі реальні збитки причинені орендодавцю внаслідок невиконання чи неналежного виконання орендарем Договору, а також всі збитки, спричинені Об`єкту оренди з вини орендаря під час підготування приміщення до використання його за призначенням, проведенням опоряджувальних робіт, завозу та установки необхідного обладнання.
Як вбачається зі змісту письмового повідомлення ОСОБА_6 від 08.03.2018 року остання повідомила ОСОБА_1 про розірвання в односторонньому порядку Договору від 12.06.2017 року з причин недотримання позивачем умов конфіденційності згідно п. 2.2.1 Договору, втручань з боку позивача у роботу електромережі, злив каналізаційних відходів у ліс, що знаходиться за територією ресторану, а також інших дій вчинених в порушення умов Договору (міститься окремо від справи і не входить до опису матеріалів справи). 
04.04.2018 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_6 претензію щодо невиконання нею умов укладеного 12.06.2017 року Договору в тому числі несплати орендних платежів в загальному розмірі 435000 грн., а також зазначив, що ОСОБА_6 необхідно відшкодувати йому вартість пошкодженого майна в загальній сумі 71725 грн.
Згідно висновку почеркознавчої експертизи №697-701/19-26 від 28.05.2019 року (а.с. 159-164) підпис від імені ОСОБА_6 на останній сторінці договору оренди від 12.06.2017 року у розділі «Реквізити та підписи сторін» нижче тексту «Орендар ОСОБА_6 » ідентифікаційний номер НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий Хмельницьким МВ», виконано не ОСОБА_6 , а іншою особою.
Згідно звіту про оцінку проведеного ТОВ «Центр незалежної оцінки «Проскурів-Експерт» на замовлення ОСОБА_1 сума матеріального збитку, що заподіяний ОСОБА_1 в наслідок пошкодження або знищення майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 29818 грн. (а.с. 180-204).
Відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.
За змістом ч. 1 ст. 797 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.
Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється ( ч. 2 ст. 795 ЦК України).
Отже, за змістом наведених норм закону та умов договору єдиним достатнім та допустимим доказом на підтвердження повернення відповідачем орендованого приміщення є акт приймання-передачі об`єкта нерухомості.
Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України).
Частиною третьою статті 653 ЦК України встановлено, що в разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Тобто законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).
Фактом початку та, відповідно, припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря.
Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди.
Якщо в матеріалах справи немає відповідних актів приймання-передачі частини капітальної споруди орендарю, а також повернення спірного майна орендодавцю, у зв`язку з чим у цьому випадку визначальним для правильного застосування положень статті 629 і частини другої статті 795 ЦК України та стягнення орендної плати є встановлення періоду фактичної можливості користування орендованим приміщенням. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 127/14633/16-ц, провадження № 14-93цс18.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Судом першої інстанції вірно враховано, що Договір від 12.06.2017 року наданий позивачем суду ОСОБА_6 не підписано. Справа також не містить доказів щодо погодження між сторонами всіх істотних умов договору оренди, передбачених ч. 1 ст. 759 ЦК України, як-то строк передачі майна в оренду та відповідної плати за передане у найм майно. Окрім вищевказаного, між сторонами не складено визначеного законом акту приймання-передачі спірного приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 , що унеможливлює встановити початок дії договору та визначеного об`єкту нерухомого майна чи його частини, відтак з урахуванням всіх обставин справи слід дійти висновку, що позивачем не доведено факту існування між сторонами саме орендних правовідносин з приводу вищезазначеного приміщення. 
Письмове повідомлення ОСОБА_6 від 08.03.2018 року за послідовного заперечення останньою укладення з позивачем відповідного договору оренди не свідчить, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди, в тому числі зазначених у наданому позивачем Договорі.
Наданий позивачем Договір містить у своєму змісті суперечності, в тому числі щодо природи його укладення та його мети з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 2.3.1. даний Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до закінчення строку оренди.
У розділі 2.9 «Заключні положення» в п. 2.9.3 зазначено, що після укладення даного Договору Попередній договір, що стосується предмету даного Договору, втрачає силу.
Разом з тим, відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що даний Попередній договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до настання однієї з наступних подій, в залежності від того, яка з них сталася раніше: - моменту укладення Основного договору – в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим Попереднім договором; - укладення додаткової угоди про припинення цього договору; - розірвання цього договору в односторонньому порядку.
У п. 4.7. даного Договору зазначено, що цей Попередній договір укладено українською мовою в 2-х (двох) примірниках, по одному для кожної із Сторін.
Тобто, як вбачається зі змісту п. 3.1., текст якого розміщений на останній сторінці Договору, сторони погодили лише Попередній договір, який діє до настання в тому числі моменту укладення Основного договору (а.с. 10 на звороті), в той час як слідує з тексту попередніх сторінок вказаного Договору вбачається зміст саме Основного договору, а не Попереднього. Вказане, зокрема, підтверджується п. 2.9.3, згідно якого сторони дійшли згоди, що після укладення даного Договору Попередній договір, що стосується предмету даного Договору, втрачає силу. Тобто, зміст тексту останньої сторінки Договору, підписаного ОСОБА_1 та невстановленою особою стосується умов саме Попереднього договору та не свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 дійшли будь-якої згоди щодо укладення саме договору оренди.
Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , допитаних в суді першої інстанції, які підтвердили фактичне використання ОСОБА_6 житлового будинку, що по АДРЕСА_1 у своїй господарській діяльності також не свідчить про існування саме орендних правовідносин з останньою на умовах, що зазначені у Договорі, наданому позивачем та використанні ОСОБА_6 вказаного житлового будинку саме на праві оренди.
Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що наданий позивачем Договір від 12.06.2017 року не містить усіх істотних умов договору оренди. Будь-яких належних доказів, що свідчать про досягнення згоди сторін щодо об`єкту оренди, строку надання майна в оренду, розміру та порядку сплати орендних платежів за відповідне користування об`єктом оренди матеріали справи не містять. Фактичне користування нерухомим майном іншою особою без належного підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору оренди не є безумовною підставою визнання договору оренди укладеним.
Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як вбачається з матеріалів справи, жодних домовленостей щодо передання в оренду устаткування, фурнітури, елементів декору, меблів та іншого майна, що знаходилося в приміщенні житлового будинку, а саме їх переліку, а також відповідальності у разі їх пошкодження чи знищення між сторонами не досягнуто, відтак вона настає на загальних підставах. Матеріали справи не містять доказів неправомірних дій та вини відповідачів щодо пошкодження майна про відшкодування якого позивачем заявлено позовні вимоги.
Крім того, позивач ОСОБА_1 жодним чином не навів обґрунтування в частині позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_4 , відсутні обставини, які б вказували на порушення останнім його прав та інтересів.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та відсутності правових підстав стягнення з відповідачів коштів на підставі Договору оренди від 12.06.2017 року, а також відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача. 
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм діючого законодавства щодо підстав та порядку виникнення орендних правовідносин є помилковими.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.

Судді:                                                                Р.С. Гринчук 

Л.М. Грох 

А.М. Костенко