УХВАЛА

13 жовтня 2020 року 
Київ
справа №340/134/20
адміністративне провадження №К/9901/24348/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1    
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року
у справі №340/134/20
за позовом ОСОБА_1    
до Військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_2 ) 
про зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1     звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_2 ) про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, починаючи з 22 травня 2019 року, по день остаточного розрахунку, виходячи з середньої заробітної плати на день звільнення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
24 вересня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1    на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі №340/134/20, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, а саме, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу. Проте, скаржником не зазначено, яка саме частина статті 353 КАС України є підставою для касаційного оскарження.
Отже, касаційна скарга не містить викладення обґрунтування зазначеної скаржником підстави касаційного оскарження - пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку з чим скаржнику слід оформити касаційну скаргу відповідно до вимог статті 330 КАС України.
Відповідно до частини другої   статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених   статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення   статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень частини першої та другої   статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями   160,   161   цього   Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі вищенаведеного та керуючись статями   169,   328, 330,   332 КАС України,-
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1    на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі №340/134/20- залишити без руху.
2.Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали. 
3.       Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду