ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 листопада 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/4271/20 
Номер провадження 22-ц/816/2197/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи – Сумський міський відділ управління державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач Анжела Вікторівна, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2020 року про залишення без розгляду заяви про встановлення факту родинних відносин, у складі судді Алфьоров А.М., постановлену у м. Суми,
в с т а н о в и в:
14 липня 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із  заявою посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька ОСОБА_2 . Однак при зверненні 11 червня 2020 року до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, їй повідомили про необхідність сплати податку за прийняття спадщини, оскільки у свідоцтві про її народження в графі «батько» внесений « ОСОБА_3 », а не ОСОБА_2 . 
Просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення цього факту необхідно для вирішення питання оподаткування при прийнятті спадщини. 
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким її заяву про встановлення фату родинних відносин задовольнити.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність у даній справі спору про право, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має. Вказує, що такого висновку суд дійшов без встановлення обставин, зокрема, не були допитані свідки, не досліджені письмові докази. 
Зазначає, що вказуючи про виникнення спору про право, суд не встановив жодного іншого потенційного спадкоємця, що виключає можливість визначення відповідача та звернення до суду у порядку позовного провадження. 
Відзиву на апеляційну скаргу учасники справи до апеляційного суду не подали. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1  та її представника – адвоката Верем`юка Д.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Пунктом 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. 
У ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Проте, суд залишив поза увагою умови, за яких заяви про встановлення фактів можуть розглядатися в порядку окремого провадження.
Так, у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 
У п. 7 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. 
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні 

розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Із заяви, поданої ОСОБА_1 , вбачається, що вона звернулась в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_2 для вирішення питання щодо оподаткування при прийнятті спадщини. 
Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій справі виник спір про право.
Проте в матеріалах справи відсутні данні щодо наявності інших спадкоємців після смерті  ОСОБА_2 , а тому встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 з померлим не може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, а суд першої інстанції не вказав з ким саме та з приводу чого виник спір про право у ОСОБА_1 .
Крім того, приймаючи рішення про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції застосував норми Цивільного процесуального процесуального кодексу України в редакції, яка втратила чинність.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Під час продовження розгляду справи суд має встановити обставини реєстрації народження заявниці і в залежності від встановленого перевірити чи належний спосіб захисту обраний заявницею.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2020 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Судді : В.І. Криворотенко
О.І. Собина
Т.А. Левченко