ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 жовтня 2020 року
м. Харків

справа № 643/3785/20
провадження № 22-ц/818/3951/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року в складі судді Поліщук Т.В.,

у с т а н о в и в :

В березні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі – КП «ХТМ») та просив: визнати бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви від 12 серпня 2019 року вх. № 564 неправомірною, такою, що порушує норми статті 40 Конституції України та статтей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язати відповідача надати відповідь на вказану заяву.

Позов мотивовано тим, що  ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає КП «ХТМ». 12 серпня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку за спожиті послуги та врегулювання питання про заборгованість, однак відповіді від КП «ХТМ» не отримав.

Зазначає, що КП «ХТМ» порушено його права, як споживача, оскільки у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» він має право на інформацію про спожиті послуги по його особовому рахунку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на правовідносини, які виникли між сторонами у даній цивільній справі не поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вони виникли з приводу невиконання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян».

В травні 2020 року ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він є споживачем послуг, які надає КП «ХТМ», а тому на їх правовідносини поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Також, він, як споживач, має право на звернення та отримання інформації про надані послуги на підставі Закону України «Про звернення громадян».

КП «ХТМ» ухвалу суду першої інстанції не оскаржило, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у ній матеріалами з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 353 та частиною другою статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За загальним правилом, відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України визначає правила альтернативної підсудності за вибором позивача.

Зокрема, згідно з частиною п`ятою статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Правила підсудності справ за вибором позивача, називають альтернативною підсудністю. Альтернативною є підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Судом встановлено, що у березні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до КП «ХТМ» та просив: визнати бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви від 12 серпня 2019 року вх. № 564 неправомірною, такою, що порушує норми статті 40 Конституції України та статтей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язати відповідача надати відповідь на вказану заяву.

При цьому позивач посилався на норми як Закону України «Про захист прав споживачів» так і Закону України «Про звернення громадян».

Звертаючись з даним позовом до Московського районного суду м. Харкова, позивач виходив з того, що на спірні правовідносини, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тому позов може бути поданий за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації політики у сфері захисту прав споживачів.

Сам позивач визначає підставу та предмет позову, а тому якщо у позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачем прав позивача як споживача, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу. Коли ж пред`явлення позову не пов`язано із захистом прав споживачів, встановлена для цих позовів альтернативна підсудність не поширюється.

Висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не стосуються захисту прав споживачів, оскільки їх предметом є порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», судова колегія вважає помилковими, оскільки суд на стадії відкриття провадження у справі не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача, як споживача та чи поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини. Зазначені обставини суд може встановити лише під час розгляду справи по суті.

Пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року – скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий –                                                                                 А.В. Котелевець

Судді – Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова