УХВАЛА

10 грудня 2020 року 
Київ
справа №260/1096/19
адміністративне провадження №К/9901/16043/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В
суддів: Губської О.А., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року (головуючий суддя - Ващилін Р.О.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2020 року (головуючий суддя - Святецький В.В., судді: Гудим Л.Я., Довгополов О.М.)
у справі №260/1096/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області 
про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
I. ПРОЦЕДУРА
1.          У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про виправлення описки, просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ №155о/с Головного управління національної поліції в Закарпатській області від 22 липня 2019 року про звільнення з 22 липня 2019 року підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення, із підставою звільнення - за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до частини першої статті 77 Закону України ,,Про Національну поліцію" та поновити конституційне право ОСОБА_1 відповідно до статті 43 Конституції України;
- поновити ОСОБА_1 з 22 липня 2019 року на посаді заступника начальника управління - начальника відділу комплектування в управлінні кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатської області Головного управління національної поліції в Закарпатській області;
- стягнути з відповідача Головного управління національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
2.          Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 грудня               2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ №155о/с Головного управління національної поліції в Закарпатській області від 22 липня 2019 року про звільнення з 22 липня 2019 року підполковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення, із підставою звільнення - за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію".
Поновити ОСОБА_1 підполковника поліції на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді з 22 липня 2019 року.
Стягнуто з Головного управління національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі  91513,31 грн з відрахуванням податків та зборів.
Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. судових витрат.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати в межах одного місяця в розмірі 20986,14 грн звернуто до негайного виконання.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3.          Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
4.          У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін. 
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5.          Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1997 року по 6 листопада 2015 року.
6.          З 7 листопада 2015 року ОСОБА_1 призначений в органи Національної поліції та з 9 грудня 2016 року до моменту звільнення перебував на посаді заступника начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - УКЗ ГУНП в Закарпатській області) - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення.
7.          Наказом голови Національної поліції України №473 від 16 травня 2019 року затверджений перелік змін у штатах Національної поліції, відповідно до яких в Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУ НП в Закарпатській області) скорочено 11 посад (серед яких посада заступника начальника управління - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення) та введено 11 посад.
8.          Персональним попередженням про можливе наступне звільнення зі служби в поліції 20 травня 2019 року ОСОБА_1 попереджений, що відповідно до наказу Національної поліції України №473 від 16 травня 2019 року посада заступника начальника управління - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення УКЗ ГУ НП в Закарпатській області підлягає скороченню. Окрім того, повідомлено, що у разі не призначення на іншу запропоновану посаду в поліції після закінчення двомісячного строку з дня персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби, ОСОБА_1 буде звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України ,,Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
9.          19 червня 2019 року ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я начальника ГУ НП в Закарпатській області, в якому у зв`язку з організаційними змінами просив перевести його на посаду заступника начальника управління - начальника відділу комплектування УКЗ ГУ НП в Закарпатській області.
10.          Листом УКЗ ГУ НП в Закарпатській області №1420/106/2-2019 від 8 липня               2019 року ОСОБА_1 поінформований про неприйняття позитивного рішення з приводу порушеного в рапорті питання.
11.          15 липня 2019 року начальник УКЗ ГУ НП в Закарпатській області Бондарчук О. запропонував ОСОБА_1 подати рапорт на одну із вакантних посад ГУ НП в Закарпатській області, зокрема, начальника відділу зв`язку та телекомунікації ГУ НП, начальника відділу проходження служби та ОСР УКЗ ГУ НП в Закарпатській області.
12.          Однак від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився, про що складений акт №1463/106/2-2019 від 15 липня 2019 року. Підставою для відмови зазначено не запропонування рівнозначної посади відповідно до його досвіду роботи та рівня освіти, хоча така станом на 10 липня 2019 року була вакантною, про що ОСОБА_1 зробив власноручну відмітку на акті від 15 липня 2019 року. 
13.          Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Закарпатській області Рубеля А. №155 о/с від 22 липня 2019 року ,,По особовому складу", відповідно до частини першої статті 77 Закону України ,,Про Національну поліцію", звільнений зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковник поліції ОСОБА_1 , заступник начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - начальник відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення, з            22 липня 2019 року.
14.          З метою захисту порушеного права на працю, що проявилося у незаконному звільненні, ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що роботодавець є таким, що належно виконав гарантії щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому всі наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
16.          Однак, відповідач всупереч одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_1 жодної іншої посади не запропонував, хоча згідно наданих до суду відомостей у структурі ГУНП в Закарпатській області, в тому числі, в УКЗ ГУНП в Закарпатській області вакантні посади були наявні. Що ж стосується запропонованих відповідачем посад, то суди зазначили, що такі не можуть вважаться рівнозначними з посадою, яку обіймав позивач на момент звільнення.
17.          У зв`язку з чим, суди дійшли висновку, що позивач був звільнений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №155о/с від 22 липня 2019 року слід визнати протиправним та скасувати.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
18.          Позивач у своїй касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій. Вважає оскаржувані рішення прийняті з неправильним застосуванням судами норм матеріального права, оскільки судами не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а та від 5 грудня 2018 року в справі №814/805/17.
19.          Як зазначає скаржник, згідно матеріалів справи ним дотримано всіх вимог викладених у відповідному висновку Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а, а саме: 1) попередження про звільнення за скороченням штатів працівника у відповідності до встановлених законодавством строків; 2) обов`язкове запропонування іншої посади (посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків).
20.          Звертає увагу, що згідно з висновком Верховного Суду, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом надання згоди на ініціативу керівництва щодо іншої посади в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
21.          Тому, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції посилаючись на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а та від 5 грудня 2018 року в справі №814/805/17 повністю проігнорував правову позицію по суті.        
22.          Позивач у відзиві на касаційну скаргу вважає її необґрунтованою, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
24.          Касаційне провадження в справі відкрите з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
25.          Оскаржуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій з цієї підстави, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а та зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки, зроблені Верховним Судом у вказаній справі.
26.          Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
27.          Так, у справі №824/185/17-а предметом спору є, зокрема, правомірність дій відповідача щодо звільнення позивача зі служби в Національній поліції України на підставі підпункту 4 частини першої статті 77 ЗУ «Про національну поліцію», у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації. 
28.          У цій справі Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду, відповідно до якого роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи. Оскільки  в органах Національної поліції України були вакантні посади, однак позивачу вони не пропонувались, дійшов висновку, що спірний наказ винесено не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України "Про Національну поліцію" та законодавством України про працю. 
29.          Гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються на поліцейських та полягають у тому, що в разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів, звільняються не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.
30.          Крім того, у разі скорочення штатів, поліцейському, посада якого скорочується, повинно бути запропоновано іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків. Лише відмова особи від запропонованої посади дає підстави для звільнення поліцейського у зв`язку зі скороченням штатів.
31.          Зазначений висновок обумовлюється тим, що формою волевиявлення поліцейського на призначення на іншу посаду є надання згоди. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, тобто ініціатива керівництва.
32.          Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом надання згоди на ініціативу керівництва щодо іншої посади в будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад виникають підстави для застосування пункту частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення поліцейського зі служби в поліції у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
33.          Також у постанові від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а Верховний Суд зазначив, що аналогічна правова позиція вже сформована Верховним Судом у постанові від 5 грудня 2018 року в справі №814/805/17.
34.          Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство України передбачає певну процедуру звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Зокрема, звільнення у зв`язку із скороченням штату можливо, якщо роботодавцем вжито всіх заходів щодо переводу працівника на іншу посаду шляхом запропонування працівнику, що звільняється, всіх вакансій, на які може претендувати особа з урахуванням її фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності, а також у випадках, коли неможливо перевести працівника з його згоди на іншу роботу, або коли працівник відмовився від такого переведення.
35.          Верховний Суд у справі №824/185/17-а дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів, що позивач відмовився від переведення на іншу рівнозначну або нижчу посаду, а також, що не мав можливості перевести позивача на іншу рівнозначну або нижчу посаду. При цьому, суд врахував, що посади в органах Національної поліції України були вакантні, однак запропоновані позивачу не були.
36.          Водночас у розглядуваному спорі спірні правовідносини також виникли з приводу незаконного звільнення ОСОБА_1  зі служби в органах Національної поліції у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України ,,Про Національну поліцію".
37.          Так, суди встановили, що відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1  були запропоновані усі вакансії, на які може він претендувати з урахуванням його фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності. Більше того, відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні на іншу рівнозначну посаду, а саме - на посаду заступника начальника управління - начальника відділу комплектування УКЗ ГУ НП в Закарпатській області.
38.          При цьому, апеляційний суд переглядаючи судове рішення суду першої інстанції послався на висновки зазначені в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а, відповідно до яких роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи. 
39.          Таким чином, суди дійшли висновку, що ОСОБА_1 був звільнений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому наказ Головного управління національної поліції в Закарпатській області №155о/с від 22 липня 2019 року слід визнати протиправним та скасувати.
40.          Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що апеляційний суд переглянув судове рішення суду першої інстанції, з урахуванням висновку щодо застосування норм права викладеного у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №824/185/17-а, а тому доводи касаційної скарги щодо його незастосування апеляційним судом є помилковими.
41.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).
42.          За таких обставин, касаційне провадження, відрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
Керуючись пунктом 4 частини першої статті 339 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі №260/1096/19. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Судді                     М.В. Білак

                    О.А. Губська
                                                                                          
                    Ж.М. Мельник-Томенко