ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року          м.Дніпро                                                     Справа №  904/1793/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Антоніка С.Г.(доповідач)
суддів:  Дарміна М.О., Кощеєва І.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги   Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від  15.07.2020 року, ухвалене суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складений 20.07.2020р. у справі  № 904/1793/20

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна", м. Дніпро
до  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро
про  стягнення збитків в сумі 135 206,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

          До господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" із позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків в сумі 135 206,40 грн., що є майновою шкодою завданою пошкодженням транспортного засобу, який належить позивачу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія транспортного засобу, який належить відповідачу. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.
          Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" 135 206,40 грн. збитків, 2 102,00 грн. витрат зі сплати судового збору. 
          В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначає, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Суд прийняв до уваги, що наявність протиправної поведінки та вини ОСОБА_1 ,який керував транспортним засобом "ГАЗ-3309", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", доведена постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 року у справі № 190/385/18, провадження № 3/190/70/18.
Не погодившись із рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що:
- господарським судом не прийнято до уваги, що в постанові П?ятихатського районного суду зазначено про невідповідність  Правил дорожнього руху в діях  як водія ОСОБА_1 , так і в діях водія ОСОБА_2 ;
- з відео  відеореєстратора вбачається, що водій ОСОБА_1 заздалегідь виконував маневр ліворуч, а водій ОСОБА_2 , повинен був зменшити швидкість, аж до повної зупинки автомобіля, відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху;
- в даній справі шкоду було заподіяно взаємодією двох джерел підвищеної безпеки, а тому повинна застосовуватися ст.1181 ЦК України.
Просить скасувати рішення господарського суду  і ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що погоджується з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 р. у справі № 904/1793/20, вважає, що рішення є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято без порушень норм матеріального та процесуального права. Просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого  судді:  Антоніка С.Г. - доповідач,  суддів: Дарміна М.О.,  Кощеєва І.М. від 07.09.2020 року відновлено строк на подачу апеляційної скарги. Відкрите апеляційне провадження у справі 904/1793/20. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження,   без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами. Зупинено дію рішення господарського суду на час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
                    Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5  ст. 252 ГПК України).
                  Відповідно до ч. 13  ст. 8 Господарського процесуального кодексу України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
                   Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                 Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                    Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 19.08.2017р. об 11 год. 20 хв. на автошляху Знамянка-Луганськ-Ізварино сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки “Шевроле Лачеті” (автомобіль позивача), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_2 та автомобіля марки “ГАЗ 3309” (автомобіль відповідача), державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_1 .
Постановою Індустріального районного суду  м. Дніпропетровська від 26.10.2017 у справі № 202/6759/17 провадження № 3/202/3276/2017 справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017 провадження № 33/774/1209/17, постанову Індустріального районного суду  м. Дніпропетровська від 26.10.2017 у справі № 202/6759/17 провадження № 3/202/3276/2017 залишено без змін.
Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 у справі № 190/385/18 адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП – закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП.  
В даній постанові, з посиланням на висновок авто технічної експертизи, призначеної судом зазначено, що в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля “ГАЗ-3309” ОСОБА_1 вбачаються невідповідності до технічних вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з технічним характером ДТП - зіткнення з автомобілем “Шевроле Лачеті”. 
У даному варіанті дорожньої обстановки невідповідності технічним вимогам п. 12.6. (г), 12.9. (б) Правил дорожнього руху України в діях водія автомобіля “Шевролет Лачеті” ОСОБА_2 , з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з технічним характером ДТП – зіткнення з автомобілем “ГАЗ-3309”.
Судом зазначено, що в діях ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, які стоять в причинному зв`язку з наслідком у вигляді ДТП та пошкодженням автомобілів.
В матеріалах справи міститься також висновок експертного дослідження № 7/10.1/57 від 25.09.2017р., проведеного Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром за заявою ОСОБА_2 . 
У висновку зазначено, що у відповідності до методичних рекомендацій “Применение специальных технических познаний при расследовании ДТП” [5], судові автотехнічні експерти не правомочні вирішувати питання про порушення правил безпеки руху любим учасником дорожньо-транспортної пригоди, оскільки Правила дорожнього руху – правовий акт, який містить визначені норми поведінки учасників дорожнього руху, порушення вимог таких актів встановлюється адміністративними органами, слідством, судом; а також, оскільки порушення (невиконання) правил безпеки руху містить в собі вольовий  фактор і визначає ставлення учасника руху до цих правил, то вирішення питань що стосуються правової оцінки дій учасників ДТП, виходить за межі компетенції авто технічних експертів.
1. В даній дорожній обстановці водій автомобіля “Шевроле Лачетті” р/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
Оцінюючи на даному етапі дослідження дії водія автомобіля “Шевроле Лачетті” ОСОБА_2 згідно вимог п 12.3 Правил дорожнього руху і якщо вони не відповідали вказаним вимогам, то чи перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не надається можливим з причин, наведених у дослідницькій частині.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля “ГАЗ -3309” р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіля “ГАЗ-3309” ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Для визначення матеріального збитку нанесеного у зв`язку з зазначеною дорожньо-транспортною пригодою позивачем було здійснено оцінку розрахунку вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля “Шевроле-Лачеті”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке відбулося 06.11.2019, про що було повідомлено відповідача листом-повідомлення № 535 від 31.10.2019.
На підставі здійсненої оцінки розрахунку вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля “Шевроле-Лачеті”, реєстраційний номер НОМЕР_3 Фізичною особою-підприємцем Соболенко С.В. було складено звіт № 08/11/19 від 08.11.2019 відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 135    206,40 грн.  
Позивачем на адресу відповідача 22.11.2019 направлено лист- повідомлення № 552 від 21.11.2019 про ознайомлення зі звітом № 08/11/19 від 08.11.2019.
Не отримавши відшкодування, позивач звернувся з позовом до суду. 
За змістом частин 1, 2 статті 1166    ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Господарський суд, дійшовши висновку на підставі наданих доказів, що винним у скоєні ДТП є  водій ОСОБА_1 , враховуючи діюче законодавство, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.
Заперечення відповідача в апеляційній скарзі не приймаються до уваги з наступних підстав.
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України,  обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як зазначалося вище, постановою Індустріального районного суду  м. Дніпропетровська від 26.10.2017 у справі № 202/6759/17 справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
За апеляційною скаргою ОСОБА_1 , постанова Індустріального районного суду від 26.10.2017р. була переглянута апеляційним судом Дніпропетровської області, який постановою  від 06.12.2017р. залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду без змін.
Таким чином, рішенням суду в адміністративній справі встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і ця обставина, відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України не підлягає доказуванню, тобто є доведеною.
Колегією суддів проглянуто відеозапис дорожньо-транспортної пригоди з відео реєстратора. З відеозапису вбачається, що під час руху автомобіля під керуванням   ОСОБА_2 за напрямом руху були відсутні будь-які дорожні знаки. Наближаючись до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 включив покажчик повороту і, виїхавши на зустрічну смугу, почав здійснювати обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . В той час, коли водій ОСОБА_2 рухався по зустрічній смузі, здійснюючи обгін, водій ОСОБА_1 , не вмикаючи покажчик повороту, не впевнившись в тому, що зміна напрямку руху не створить перешкод чи небезпек іншим учасникам руху, почав здійснювати поворот ліворуч. Водій ОСОБА_2 одразу застосував екстрене гальмування. Однак уникнути зіткнення не вдалося. 
Даний відеозапис доводить, що водій ОСОБА_2 , здійснюючи маневр, діяв відповідно до Правил дорожнього руху і, при виникненні аварійної ситуації, прийняв заходи для її уникнення – застосував екстрене гальмування.
Господарським судом при розгляді справи дана належна і об?єктивна оцінка наданим сторонами доказів та прийнято законне та обґрунтоване рішення. Підстави для його скасування відсутні. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на відповідача.
      На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275,    276,    282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"    залишити без задоволення. 
Рішення    господарського суду Дніпропетровської області  від 15.07.2020 року    у справі № 904/1793/20 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                         С.Г. Антонік
                                                                                                                                                                                                                                                                           Суддя                                                                                                                                  І.М.Кощеєв

Суддя                                                                                      М.О.Дармін