ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 500/1182/20 пров. № А/857/8746/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,
позивач: не з`явився
відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 500/1182/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування вимоги,-
суддя в 1-й інстанції – Осташ А.В.,
час ухвалення рішення – 11год. 22хв.,
місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 16.06.2020,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

21.05.2020 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі відповідач), в якому просив суд скасувати вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06 лютого 2019 року №Ф-5838-54 У та зобов`язати відповідача здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС шляхом вилучення з облікових даних платника ОСОБА_1 боргу (недоїмку) з єдиного внеску в сумі 21039,90 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно нараховано йому єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виставлено вимогу про сплату недоїмки, адже відповідні нарахування сум єдиного внеску за нього здійснювалися його роботодавцем, оскільки з заробітної плати щомісячно утримуються усі встановлені податки та єдиний соціальний внесок.
Вказує на те, що з 25.04.1996 по 24.04.2019 він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, поряд з цим, на протязі 2017-2019 років підприємницької діяльності не здійснював та не отримував доходів від такої діяльності. Був найманим працівником та працював у ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», та отримував від даного роботодавця заробітну плату, з якої й сплачувались податки та збори, зокрема, і єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування. 

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-58-38-54 У, якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 04.07.2019 в сумі 21 030 грн 90 коп. Зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області вилучити з облікових даних платника: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 борг (недоїмку) по сплаті єдиного внеску в сумі 21 030 грн 90 коп., який сформований станом на 04.07.2019.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головного управління ДПС у Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі заявник зазначає, що оскільки позивач не належить до категорії осіб, які звільненні від сплати ЄСВ, та на момент формування вимоги позивач перебував на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець, то він вважається самостійним суб`єктом сплати єдиного внеску, а відтак оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідає вимогам законодавства, є законною та не підлягає до скасування.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 29.04.1996 по 24.04.2019 зареєстрований, як фізична особа-підприємець. Також встановлено, що протягом 2017-2019 років, позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕ Борднетце-Україна».    
За обліковими даними інформаційної системи органів ДПС станом на 31.01.2019 за позивачем - ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 18276,72 грн.
06.02.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області було сформовано вимогу № Ф-5838-54 У про сплату боргу (недоїмки), згідно якої заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску позивача становить 18276, 72 грн.

Вважаючи таку вимогу протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону №2464-VI  позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період, за який винесена оскаржувана вимога (2018 рік та 2019 рік), нараховував та сплачував роботодавець.
Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що для відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача слід здійснити також шляхом зобов`язання відповідача внести коригування до особового рахунку платника податків, виключивши з особового рахунку такого платника недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Частиною першою статті 4 цього Закону визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконуванні роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 цього ж Закону  платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (пункт 8 статті 9 цього ж Закону). Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Відповідно до частини четвертої статті 25 вказаного Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 р. у справі № 440/2149/19 сформулював наступний правовий висновок.
Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на якому наполягає ГУ ДПС, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску (постанова від 02 квітня 2020 р. у справі №620/2449/19).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 р. (справа №160/3114/19) та в подальшому підтримана у постановах від 4 грудня 2019 р. (справа №440/2149/19), від 23 січня 2020 р. (справа №480/4656/18).

Відповідно до доводів відповідача, у період з 01.01.2017 по 01.01.2019 у інтегрованій картці платника інформаційної системи «Податковий блок» позивачу нараховано до сплати єдиний соціальний внесок у сумі 18276,72 грн., яку зазначено у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 06.02. 2019 року № Ф-5838-54 У.
Також встановлено, що заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску позивача станом на 04.07.2019 становить 21030,90 грн.

Водночас відповідно до наданих позивачем довідок про заробітну плату, які видані Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕ БОРДНЕТЦЕ-УКРАЇНА» позивач – ОСОБА_1 із січня 2017 року по грудень 2019 року працював у зазначеному товаристві. Згідно даних довідок у період з січня 2017 року по грудень 2019 року нарахування та сплату єдиного внеску здійснював роботодавець позивача - ТзОВ «СЕ БОРДНЕТЦЕ-УКРАЇНА». Докази отримання позивачем у цей період доходів від підприємницької діяльності в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, вказані обставини, з урахуванням висновків Верховного Суду, спростовують доводи відповідача та висновки суду першої інстанції щодо правомірності оскарженої вимоги, та виключають обов`язок позивача по сплаті у зазначений період єдиного внеску як фізичною особою-підприємцем, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02. 2019 року № Ф-5838-54 У.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в картці платника Єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції що така підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Пунктом 2 підрозділу 9 розділу ІV Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, передбачено, що на підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення. У разі, якщо за результатами судового оскарження нарахована сума у повному обсязі скасовується, то в ІКП відображення облікових показників щодо поновлення такої суми не проводиться.

Таким чином, вимога позивача в частині вилучення з інтегрованої картки платника недоїмки з єдиного внеску не підлягає до задоволенню, оскільки відсутні підстави вважати, що право позивача буде порушено з боку відповідача після набрання законної сили рішенням суду щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо обгрунтованості прийняття вимоги № Ф-5838-54 У про сплату боргу (недоїмки) не спростовують висновків суду першої інстанції, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року по справі № 500/1182/20 в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача вилучити з облікових даних платника: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 борг (недоїмку) по сплаті єдиного внеску в сумі 21 030 грн 90 коп., який сформований станом на 04.07.2019 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а отже підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 500/1182/20 в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Тернопільській області вилучити з облікових даних платника: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 борг (недоїмку) по сплаті єдиного внеску в сумі 21 030 грн 90 коп., який сформований станом на 04.07.2019 – скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головне управління ДПС у Тернопільській області вилучити з облікових даних платника: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 борг (недоїмку) по сплаті єдиного внеску в сумі 21 030 грн 90 коп. – відмовити.
В решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 500/1182/20 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
У зв`язку із перебуванням головуючої судді Судової-Хомюк Н.М. на листку непрацездатності з 04.11.2020 по 12.11.2020, та перебуванням члена колегії Шевчук С.М. на листку непрацездатності з 06.11.2020 по 30.11.2020 включно, повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.