ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8434/20 Справа № 208/2/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - 
                        В С Т А Н О В И Л А:
02.01.2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», згідно до якого позивачем заявлені наступні позовні вимоги: стягнути з солідарно з ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 4338 гривень 81 копійка; стягнути з солідарно з ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 25000 гривень; судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень покласти на відповідачів (а.с.1-8).
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 4338 гривень 81 копійки, у відшкодування матеріальної шкоди; 5000 гривень, у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 1500 гривень у відшкодування витрат на оплату правової допомоги. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави: 840 гривень 80 копійок – в оплату судового збору (а.с.202-211).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, моральної та судових витрат (а.с.217-221).
В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що станом на 01.06.2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_3 . 
В житловому будинку АДРЕСА_1 , станом на 01.06.2017 року та на час розгляду справи по суті, з 14.06.2004 року зареєстрований ОСОБА_1 , що підтверджено адресно-довідковим підрозділом ГУДМС (а.с. 81).
Станом на 01.06.2017 року між позивачем ОСОБА_2 , її донькою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 , як колишнім зятем позивачки, існували неприязні стосунки.
Власниця будинку АДРЕСА_1 , уклала договір з охоронною фірмою «Алабай» щодо охорони зазначеного будинку, який був поставлений на сигналізацію.
01.06.2017 року за повідомленням охоронної фірми «Алабай» у будинку АДРЕСА_1 спрацювала сигналізація, в зв`язку із чим, представники охоронної фірми прибули на місце та виявили ОСОБА_1 , який відчинив двері в житловому будинку, внаслідок чого спрацювала сигналізація.
В подальшому до житлового будинку прибула позивачка ОСОБА_2 разом із своєю знайомою ОСОБА_4 , викликані співробітники поліції, прийняли заяву від 01.06.2017 року (а.с. 27) про проникнення до будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 близько 10.00 години, опитали осіб та склали протокол огляду місця події в період з 10.30 до 10.40 годин (а.с. 28), після чого уїхали, а в домоволодінні залишилися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..
Як встановлено під час приїзду співробітників поліції за першим викликом 01.06.2017 року близько 10.00 години, жодних скарг ОСОБА_2 щодо погіршення стану здоров`я, або отримання тілесних ушкоджень, не зафіксовано (а.с. 27).
В той же день, приблизно об 12.00 годині, повторно співробітники поліції за повторним викликом прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджено протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2017 року (а.с. 31), де прийняли заяву від ОСОБА_2 щодо її побиття ОСОБА_1 01.06.2017 року приблизно о 12.00 годині, опитали осіб, склали протокол.
01.06.2017 року ОСОБА_2 було оглянуто за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 викликаними медичними працівниками швидкої медичної допомоги, які доставили ОСОБА_2 до КМЛШМД ДОР № 8, попередньо надав медичну допомогу за адресою виклику.
Зазначені обставини підтверджені показами позивача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_5 , показами свідка ОСОБА_6 допитаної під час судового розгляду, результатами КТ голови від 01.06.2017 року (а.с. 13), довідкою № 4395 від 01.06.2017 року, згідно до якої ОСОБА_2 01.06.2017 року було оглянуто лікарем Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», встановлено діагноз ЗЧМТ, СГМ, забій голови та забій лівої голені, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2017 року (а.с. 31) від ОСОБА_2 щодо її побиття ОСОБА_1 01.06.2017 року приблизно о 12.00 годині, матеріалами кримінального провадження № 12017040160001906 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно комісійного висновку судово-медичної експертизи, призначеної в межах кримінального провадження № 12017040160001906 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, за № 27 від 19.02.2019 року встановлено наступне: з медичної карти стаціонарного хворого Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» № 3574 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася на лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 02.06.2017р. 12:35 год. по 17.06.2017р. 14:00 год. з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій кінцевостей. Забій лівого голеностопного суглобу. ОСОБА_2 була оглянута черговим нейрохірургом зафіксовано – скарги на головний біль, біль на світло, запаморочення, нудоту. Зі слів – побита колишнім зятем 01.06.2017 року приблизно о 12.00 годині. Зі слів короткочасно втрачала свідомість. Оглянута 01.06.2017 року у травмпункте Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»№ 8, встановлений діагноз ЗЧМТ. Струс головного мозку. Проведена рентгенограма черепу, СКТ, від госпіталізації 01.06.2017 року відмовилася.
З ксерокопії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 711 видно. Що 01.06.17 року в 12.20 ШМД прибула на вул. Покровську 113 з приводу побиття ОСОБА_2 . Скарги на біль в області лівого голеностопного суглоба, головну біль, тяжкість в потилиці, запаморочення. Зі слів хворої її побив зять ногами и шваброю. Удари наносилися по всьому тілу. Об`єктивно: свідомість ясна. Кожа суха, звичайна. Периферических отеков нет. Область лівого голеностопного суглобу отечная, хвороблива при пальпації. Рух обмежений. В інших областях тіла гематом и ссадин не виявлено. Попередній діагноз: забій голови, забій лівого голеностопного суглобу. Закритий перелом лодижки. Гіпертонічна хвороба П ст. Криз. Ситуаційна реакція. Медична документація на ОСОБА_2 була консультована членами експертної комісії.
13.03.2019 року кримінальне провадження за № 12017040160001906 від 04.09.2017 року за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.
В той же час, в судовому засіданні встановлено факт конфлікту який відбувся 01.06.2017 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , погіршення тану здоров`я ОСОБА_2 , огляд останньої 01.06.2017 року у Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» № 8 з встановленням діагнозу закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого гомілково-ступневого суглобу; що ОСОБА_2 01.06.2017 року відмовилася від госпіталізації, а з підстав погіршення самопочуття 02.06.2017 року до КМЛШМД ДОР № 8, куди була госпіталізована та проходила стаціонарне лікування в період з 02.06.2017 року по 16.06.2017 року, з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого голеностопного суглобу, що підтверджено випискою № 3574 (а.с. 12).
Як доведено стороною позивача, в період з 01.06.2017 року в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, за діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого голеностопного суглобу, що підтверджено випискою № 3574, ОСОБА_2 проходила лікування у Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» в період з 02.06.2017 року по 17.06.2017 року, знаходилась у 1-му травматологічному відділенні закладу (а.с. 12), за період з 01.06.2017 року несла витрати на придбання медикаментів та медичних засобів, на загальну суму 4338 гривень 81 копійку, що підтверджено чеками (а.с. 66-70).
Доказів як б спростували понесення позивачем заявленої суми, з боку відповідачів по справі не надано, заяв та клопотань про витребування доказів також не заявлялося.
З урахуванням наведеного судом встановлено на підставі наданих доказів сторони позивача, про понесення ОСОБА_2 заявлених витрат на її лікуванням в період з 01.06.2017 року, внаслідок подій які сталися 01.06.2017 року, які підлягають відшкодуванню в порядку ст.ст. 22, 1195 ЦК України.
Доводи відповідача № 1, що закриття кримінальної справи, а також що експертною комісією не встановлено наявність тілесних ушкоджень, їх тяжкість, є підставою для відмови у позові, не може бути прийнята судом, так як під час судового розгляду встановлено, що саме внаслідок дій ОСОБА_1 01.06.2017 року об 12.00 годині на території домоволодіння АДРЕСА_1 , відбулися події, внаслідок яких стан здоров`я ОСОБА_2 погіршився, що підтверджено як показами ОСОБА_2 , так і свідків ОСОБА_7 допитаної в судовому засіданні та матеріалами кримінальної справи де містяться протоколи допитів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , медичними документами, в тому числі, що при первинній медичній допомозі зафіксовані набряки на тілі потерпілої та погіршення її стану здоров`я безпосередньо на місці події 01.06.2017 року, та при доставленні її до медичного закладу 01.06.2017 року встановлено діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого гомілково-ступневого суглобу, який підтверджений вподальшому при госпіталізації ОСОБА_2 до Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», де остання перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 02.06.2017 року по 17.06.2017 року (а.с. 11-24). Зазначене не тільки не спростовує винності дій ОСОБА_1 , а підтверджує погіршення стану здоров`я потерпілої ОСОБА_2 та завдання останній ушкодження здоров`я, як підставу лікування, що не спростовано та доведено доказами, які долучені до матеріалів цивільної справи та знаходиться у матеріалах кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що між сторонами, а саме, позивачем та відопвідачем № 1, станом на 01.06.2017 року, вже тривалий період відбувалися конфлікти, більшість яких була з викликом співробітників поліції.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності вини ОСОБА_1 та належних доказів на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4338 гривень 81 копійку. Визначаючи розмір моральної шкоди суд зазначив, що 5000 гривень, є відповідним до розміру відшкодування, внаслідок заподіяних моральних страждань ОСОБА_2 , пов`язаних з подією 01.06.2017 року.
В частині не задоволених позовних вимог, рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з`ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Колегія суддів звертає увагу, що факт закриття кримінального провадження, з врахуванням відсутності ознак кримінального правопорушення, не позбавляє винну особу відшкодувати завдану шкоду.
Доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження №12017040160001906 від 04.09.2017 року за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито, підозру за цим кримінальним провадженням нікому не повідомлено, а тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні докази встановленої вини відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втраченим ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Тлумачення наведеної норми дозволяє зробити висновок, що шкода, яка завдана здоров`ю, не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування є лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання такої шкоди.
Стороною позивача доведено, що в період з 01.06.2017 року в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, за діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого голеностопного суглобу, що підтверджено випискою № 3574, ОСОБА_2 проходила лікування у Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» в період з 02.06.2017 року по 17.06.2017 року, знаходилась у 1-му травматологічному відділенні закладу (а.с. 12), за період з 01.06.2017 року несла витрати на придбання медикаментів та медичних засобів, на загальну суму 4338 гривень 81 копійку, що підтверджено чеками (а.с. 66-70).
Доказів як б спростували понесення позивачем заявленої суми, з боку відповідачів по справі не надано, заяв та клопотань про витребування доказів також не заявлялося.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, а саме нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
Встановивши обсяг спричинених страждань, характер душевних страждань, яких позивач зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди та вірно встановив розмір моральної шкоди.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
       Керуючись ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 28 грудня 2020 року.

Судді: