ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
23 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3766/20	
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року у справі №280/3766/20 (головуючий суддя першої інстанції Татаринов Д.В., рішення у повному обсязі складено 19.06.2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач 04.06.2020 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 08 квітня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61764137.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до частин 1, 2 статті 128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50% заробітку. Зазначає, що накладення арешту на її рахунок, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює отримання нею винагороди за свою працю та порушує трудові права.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Романа Васильовича від 08 квітня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61764137 щодо ОСОБА_1 , у частині накладення арешту на рахунок IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України». 
В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином. 
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
На виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Р.В. перебуває виконавчий напис №710 від 25 лютого 2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості на суму 64226,70 грн. (а.с.38-39).
08.04.2020 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61764137 на підставі виконавчого напису №710 від 25 лютого 2020 року (а.с.43-44).
В той же день, 08.04.2020 року відповідачем винесено постанову ВП №61764137 про арешт коштів боржника (а.с.56-57).
Не погодившись з постановою про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні, позивач оскаржила її до суду.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що приватний виконавець перед винесенням оскарженої постанови про накладення арешту на кошти позивача в АТ «Ощадбанк» не здійснив перевірку майнового стану боржника, у результаті чого було безпідставно накладено арешт на рахунок, відкритий для зарахування заробітної плати. Тобто, боржник повинен здійснити виплату коштів відповідно до виконавчого напису, однак статус ОСОБА_1 , як боржника перед ТОВ «Вердикт Капітал», не може скасовувати її право на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, під час апеляційного розгляду справи колегією не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається.
Здійснюючи апеляційний розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.
Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №1404 рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно із статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
За приписами статті 48 Закону №1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Відповідно до статті 52 Закону №1404 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
З аналізу статті 52 Закону №1404 вбачається, що існують дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти:
- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;
- кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22 червня 2012 року рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поротній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.
Відповідно до Постанови Національного банку України №492 від 12 листопада 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).
Статтею 73 Закону №1404 визначений перелік виплат, на які не може бути звернено стягнення.
Відповідно до довідки філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 23 квітня 2020 року встановлено, що поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 відкритий для зарахування заробітної плати (Територіальний відділ освіти, молоді та спорту Заводського району управління освіти і науки департаменту освіти і науки, молоді та спорту ЄДРПОУ 37611443) у територіально відокремленому без балансовому відділенні №10007/0274 філії Запорізького обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а.с.14).
Вказаний рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання та звернення стягнення на нього не заборонено законом.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 68 Закону №1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішення про стягнення періодичних платежів.
У відповідності до частини 8 статті 48 Закону №1404 виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Так, позивач працює у Запорізькому навчально-виховного комплексу «Барвінок» Запорізької міської ради Запорізької області з 27 липня 2016 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.15).
Як зазначалось вище, відповідно довідки банку від 23.04.2020 року поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 відкритий за цільовим призначенням для зарахування позивачу заробітної плати, яку перераховує Територіальний відділ освіти, молоді та спорту Заводського району управління освіти і науки департаменту освіти і науки, молоді та спорту (код ЄДРПОУ 37611443).
Вказаний рахунок використовувався позивачем виключено для отримання заробітної плати.
Наведене підтверджується довідкою, Запорізького навчально-виховного комплексу «Барвінок» Запорізької міської ради Запорізької області №01-36/93 від 23.04.2020 року.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Проте, накладення арешту на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , відкритий за цільовим призначенням для зарахування заробітної плати, суттєво впливає на рівень життя позивача та позбавляє її джерел існування. 
Суд враховує, що боржник повинен здійснити виплату коштів відповідно до виконавчого напису, однак статус позивача, як боржника перед ТОВ «Вердикт Капітал» не може скасовувати її право на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.
За таких обставин, накладаючи арешт на кошти позивача, розміщені в АТ «Ощадбанк», відповідач позбавив позивача джерел існування. 
Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем перевірялась наявність та достатність у позивача майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.
Таким чином, суд вважає безпідставним накладення арешту на рахунок позивача, відкритий для зарахування заробітної плати.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем не доведено правомірність постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61764137, у частині накладення арешту на рахунок IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                         П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року у справі №280/3766/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року у справі №280/3766/20 залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак