ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року
м. Харків
справа №640/17958/14-ц
провадження № 22-ц/818/4441/20
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря:.Сізонової О.О.
учасники справи:
заявник Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
заінтересована особа  ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №640/17958/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлення строку для пред`явлення його до виконання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року,-
в с т а н о в и в :
У травні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»(далі за текстом АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконанняу справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконаннязадоволено.
Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 р. у цивільній справі №640/17958/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2008р. в розмірі 33648,87 грн.
Поновлено з 15.05.2020р. строк для пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа по цивільній справі №640/17958/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2008р. в розмірі 33648,87 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у видачі дублікату виконавчого листа.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, вказує, що у суду не було підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа , оскільки заявником не було надано до суду доказів щодо направлення державним виконавцем та отримання стягувачем ( Банком) виконавчого листа; заявник з часу надсилання виконавчого документу та до моменту звернення до суду у 2020 році не робив жодних дій щодо з`ясування порядку здійснення виконавчого провадження, що, на думку апелянта, свідчить, що заявник втратив інтерес до примусового виконання виконавчого листа, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ « ПриватБанк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду без змін. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявником втрачено виконавчий лист з незалежних від нього причин, тобто причини втрати виконавчого документу є поважними.
Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2014р. задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008р. у розмірі 33648,87 грн. та судовий збір у розмірі 336,49 грн.
Рішення набуло законної сили 16.02.2015р.
20.03.2015р. Київським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008р. у розмірі 33648,87 грн.
Згідно листа Київського відділу державної виконавчої служби у мсті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 17.04.2020р. на виконанні у Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження ВП №47589902 по виконанню виконавчого листа №640/17958/14-ц, виданого 20.03.2015р. Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 33648,87грн. 29.06.2017р. державним виконавцем Ковальовою А.А. відповідно до п.2 ч.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. 
На час звернення Банку із заявою про видачу дубліката виконавчого листа постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа, а також оригінал виконавчого листа №640/17958/14-цна адресу стягувача не надходили . 
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.
Обґрунтовуючи свою заяву про видачу дублікату виконавчого листа АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки виконавчий лист втрачено не з вини Банку, а при пересилці на адресу стягувача.
Доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять.
Доводи заяви про видачу оригіналу виконавчого листа відповідають фактичним обставинам справи.
Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:  пред`явлення виконавчого документа до виконання;  надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Згідно з пунктом 1 частини 1статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.
Відповідно до зазначеної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.
У справі встановлено, що виконавчий лист №640/17958/14-ц, виданий 20.03.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк»,   який було пред`явлено до виконання та 29.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майновідповідно до п.2 ч.37 Закону України «Про виконавче провадження».
У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що станом на час звернення із заявою до суду про видачу дублікату виконавчого листа, на адресу стягувача постанова про повернення виконавчого документа та сам виконавчий лист не надходили, що свідчить про необізнаність заявника про повернення виконавчого листа, тобто об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та втрати оригіналу виконавчого листа.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, оскільки доказів повідомлення стягувача про винесення постанови щодо повернення виконавчого документа стягувачу та отримання ним оригіналу виконавчого документа матеріали справи не містять.
Матеріали справи свідчать про те, що оригінал виконавчого листа № 640/17958/14-ц, виданого 20 березня 2015 року Київським районним судом м. Харкова, є втраченим при пересилці (а.с. 64).
Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа № 640/17958/14-ц виданого 20 березня 2015 року Київським районним судом м. Харкова, оскільки вказаний виконавчий лист було втрачено за відсутності вини стягувача, а відсутність дубліката виконавчого листа, який втрачений не з вини стягувача, позбавляє Банк можливості повторного звернення до уповноваженого органу для примусового виконання судового рішення, яке залишається невиконаним.
Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було належним чином повідомлено про дату та місце розгляду справи, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , отримавши судову повістку на 05 червня 2020 року, був обізнаний про розгляд даної справи, при цьому не реалізував своє право на подачу до суду першої інстанції відзиву, заперечень тощо(а.с.72).
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а відтак, відповідно до ст. 375 ЦПК України, відсутні підстави для її зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:                                                                              О.В. Маміна
Судді:                                                                                           Н.П. Пилипчук
                                                                                                      О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року.