ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2540/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. в адміністративній справі № 340/2540/20 (суддя Кравчук О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Кропивницький апеляційний суд, про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з Держави Україна за рахунок бюджетних коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного казначейського рахунку, відкритого в Державній казначейській службі України, 239250 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої органом державної влади прийняттям неконституційного правового акту.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що має право на відшкодування шкоди, завданої їй законом, який у подальшому був визнаний неконституційним, а саме - підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 р. № 1166-VII згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 2-р від 15 квітня 2020 р.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Ухвалу суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм процесуального права, скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження і продовження розгляду. Скаржник вказує, що спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із порушенням її права на отримання вихідної допомоги при звільненні з публічної служби у зв`язку із виходом у відставку, а тому справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18). Посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 26.06.2019 (справа №263/5125/18), від 03.07.2019 (справа №676/1557/16-ц), від 13.11.2019 (справа №638/14694/18) в даному випадку є помилковими, оскільки ці постанови не стосуються прийняття громадян на публічну службу, її проходження чи звільнення.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про відшкодування шкоди, яка спричинена дією неконституційного акту, вирішується у порядку  Цивільного процесуального кодексу України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Рішенням Конституційного Суду України № 2-р(ІІ)/2020 від 15.04.2020 визнано неконституційним положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VІІ, яким із Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI було виключено статтю 136. 
Частина статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI передбачала, що суддя, який вийшов у відставку, має право на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
Відповідно до доводів позивача, на час набрання законної сили положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VІІ позивач мала право на відставку, тому, на її думку, визнання неконституційними положень підпункту 1 пункту 28 розділу II цього закону є підставою для відшкодування майнової шкоди, а саме не виплаченої вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.
Позивачем заявлено позовні вимоги лише про стягнення з Держави Україна на її користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок визнання не конституційним певного нормативно-правового акту. Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не є предметом спірних правовідносин у цій справі.
Відповідно до змісту статей 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів належить спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, місцевого самоврядування, їхньою посадової або службовою особою, предметом яких є перевірка законності дій (бездіяльності) чи рішень     цих органів, прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, окрім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до частини 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства за правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями (бездіяльністю), рішеннями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою щодо вирішення публічно правового спору. У іншому випадку позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, з огляду на положення статей 2, 4, 16 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. 
Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду під час вирішення подібних правовідносин та висловлено у постановах від 13.11.2019 справа №638/14694/18, від 26.06.2019 у справі №263/5125/18. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на викладене, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження у справі.
Посилання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони стосуються інших спірних правовідносин.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. в адміністративній справі № 340/2540/20 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили 03 листопада 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий