ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 814/1046/16
адміністративне провадження № К/9901/14958/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби 
на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року (Суддя: Князев В.С.),
та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року (Судді: Яковлєв О.В., Бойко А.В., Танасогло Т.М.),
у справі № 814/1046/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»
до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби 
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі - позивач, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод») звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Миколаївська митниця), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів від 18 березня 2016 року № 504000006/2016/000009/2; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 18 березня 2016 року № 504010000/2016/00013.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вищенаведені судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Касаційну скаргу обґрунтував правомірністю прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, оскільки подані позивачем документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема: не містять витрат на страхування товару; відсутнє обґрунтування та документальне підтвердження зниження ціни товару на 39/33 дол. США відносно світових цін; невідповідність «дійсної вартості» (вартість соди очищеної і технічної є однаковою); рахунок-фактура № V-40 від 14.03.2016 року не містить підпису керівника). 

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, між ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» та ОАО «Единая торговая компания», РФ укладено зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/79-13/11-M від 01 квітня 2013 року, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткової угоди від 27 квітня 2015 року № 15 та специфікації № 31 від 24 листопада 2015 року, продавцем - ОАО «Единая торговая компания» здійснювалась поставка натрію їдкого (гідроксид натрію), в обсязі 7500 тон, за ціною 252,67 доларів США за тонну, на загальну суму 1 895 025,00 доларів США (арк. справи 18-21-зв,22-зв,). 

Ціна на товар за 1 тонну в перерахунку на 100% основної речовини розраховується за формулою: FОВ МЕD Low мінус 39,33 доларів США, де FОВ МЕD Low - середнє котирування FОВ МЕD Low, що публікується агентством IСIS, розрахована на підставі IСIS рriсing Саustic Soda (Europe, Меditerranean) weekli report за попередні періоду відвантаження два місяці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця. Розрахована вказаним чином ціна зазначається в Специфікації, що підписується Сторонами до 25 числа місяця, що передує місяцю відвантаження.
Виконуючи умови вищевказаного контракту, з метою ввезення товару на територію України, позивачем 15 грудня 2015 року надано контролюючому органу для митного оформлення електронну митну декларацію № 504010000/2016/000651.
При цьому, митна вартість товару у вищезазначеній митній декларації заявлена за основним (першим) методом оцінки - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.
На етапі перевірки митної вартості товару, митним органом зроблено висновок, що подані позивачем документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару, не подано повних відомостей щодо ціни товару; рахунок-фактура № 8К-06 від 03 березня 2016 року містить ідентичний підпис головного бухгалтера та керівника, що ставить під сумнів дійсність зазначеної в ньому інформації).
З врахуванням викладеного, 17 березня 2016 року митним органом направлено на адресу товариства повідомлення № 22728 із запитом про надання додаткових документів, а саме: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування); страховий поліс; щодо формування ціни товару з документальним обґрунтуванням ціни товару (зокрема, витрат на доставку товару до пункту призначення, страхування, зниження на 39,33дол.США); щодо вартості соди каустичної, гідроксид натрію (луг натрію їдкого, очищений); щодо вартості соди каустичної, гідроксид натрію (луг натрію їдкого технічного); 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 4) копію митної декларації країни відправлення (арк. справи 13).
На виконання зазначеної вимоги митного органу, для підтвердження заявленої митної вартості товару товариством направлено на адресу контролюючого органу лист № 83/101-10 від 18 березня 2016 року, яким надано наступні запитувані документи та інформація:
1) біржові котирування Саustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ІСIS pricing за останні 4 тижня, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов Контракту та Специфікації № 31, датовані 23 жовтня 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 06 листопада 2015 року, 13 листопада 2015 року та 20 листопада 2015 року;
2) копію митної декларації країни відправлення № 10401090/030316/0002940 від 03 березня 2016 року, згідно якої загальна кількість та ціна товару відповідають даним, зазначеним у митній декларації, оформленій позивачем;
3) щодо надання платіжних документів про оплату товару, позивачем повідомлено Митницю про те, що оплата за даний товар згідно умов додаткової угоди № 13 від 12 березня 2015 року здійснюється протягом 12 робочих днів з дати відвантаження товару, а отже надати такі платіжні документи станом на 18 березня 2016 неможливо.
В свою чергу, як встановлено судами, вартість товару сплачена підприємством згідно з платіжним дорученням від 23 березня 2016 року № 1421.
4) щодо обґрунтування надання знижки на товар на 39,33 дол. товариством повідомлено, що формування ціни шляхом її зменшення на суму 39,33 дол. США, є результатом комерційних переговорів і регламентовано Додатковою угодою № 15 від 27 квітня 2015 року до Контракту;
5) щодо надання інших документів, зазначених в запиті, відповідача повідомлено про те, що такі документи відсутні в силу об`єктивних причин, зокрема - товар (сода каустична), що є предметом Контракту, не страхувався; витрати на транспортування товару до місця призначення включені у вартість товару; інших договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов`язаних з Контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається - не укладалось, а тому вони не можуть бути надані;
6) стосовно підписантів інвойсу, відповідачу надано копію листа ОАО «Единая торговая компания» від 18 березня 2016 року № 250/776 та копію довіреності від 23 грудня 2015 року № ЕТК/273, згідно яких вказаний інвойс підписали уповноважені продавцем особи;
За результатами розгляду поданих позивачем документів, 18 березня 2016 року митним органом прийнято рішення № 504000006/2016/000009/2 про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість задекларованого позивачем товару (гідроксиду натрію), за ціною 454,30 доларів США за тонну. Митну вартість товару, який імпортується, скориговано митним органом із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, що ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митних вартостях, зокрема, на митній вартості товару, який постачався згідно з митною декларацією від 11 березня 2016 року № 204050002/2016/352.
У зв`язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, декларанту відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації № 504010000/2016/00013 від 18 березня 2016 року (арк. справи 15 - 16).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що наданими до митного оформлення документами підтверджується визначена позивачем митна вартість товару в договорі, тому рішення митного органу та картка відмови в прийнятті митної декларації підлягає скасуванню.
Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої  статті 53 Митного Кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6)  транспортні  (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені  у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою  статті 53 МК  встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої  статті 54 МК  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями  статті 57 МК  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей  59  і  60 МК  за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Оцінюючі доводи митного органу на те, що задекларований товар має підвищений клас небезпеки, а тому підлягає обов`язковому страхуванню, зі входженням вказаної суми страхування до митної вартості товару суд зазначає наступне. 
Так, за змістом п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються у випадку, якщо здійснювалося страхування. В даному випадку, вантаж, що є предметом контракту, не страхувався, про що зазначено самим позивачем митному органу, оскільки страхування вантажу не є обов`язковим при поставці товару на умовах CPT.
За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС, термін СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення. Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.
Отже, якщо товар фактично не страхувався, про що декларантом були надані письмові обґрунтовані пояснення, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.
Щодо тверджень Митниці про неподання доказів надання знижки ціни на 39,33 доларів США, то остання є результатом комерційних переговорів, які передували укладанню контракту, а, виходячи з визначення поняття митної вартості, комерційні переговори не мають відношення до її формування. В той же час цінова знижка - це умова договору, що визначає розмір зменшення базової ціни товару, вказаної у договорі, тобто це частина ціни товару, яку підприємства можуть встановлювати з метою стимулювання та підвищення зацікавленості суб`єктів господарювання у придбанні їх продукції; цінові знижки мають добровільний характер і не є обов`язковими, вони можуть надаватися у певному конкретному випадку.
Доводи відповідача про порівняння цін на товар «сода каустична» агентства ІНS з контрактними цінами для обґрунтування достовірності або недостовірності рівня його митної вартості є безпідставними, оскільки інформація про біржові ціни на товар «сода каустична» агентства ІНS стосується європейського ринку, тоді як, в даному випадку, товар поставлявся з території Росії.
Посилання ж відповідача на відсутність документального підтвердження права підпису інвойсу № V-40 від 14 березня 2016 року також є недоведеними, оскільки позивачем було надано копію листа ОАО «Единая торговая компания» від 30 березня 2016 року №250/894 та копію довіреності від 23 грудня 2015 року №ETK/277, згідно яких зазначений інвойс підписали уповноважені продавцем особи.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року по справі № 814/1047/16 (№ К/9901/14143).
До того ж, безпідставними є посилання митного органу на порядок оцінки ризиків за допомогою спеціальних автоматизованих інформаційних систем, оскільки спрацювання певних профілів ризиків таких систем саме собою не може свідчити про неправильне визначення митної вартості товару декларантом. А наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди раніше випущені товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. 
Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав Митниці належні та допустимі докази на підтвердження визначеної суми товару, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товару.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до частини 1  ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341,  345,  349,  350,  355,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення. 

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:                                                                                І.А. Васильєва  

Судді:                                                                                                                   С.С. Пасічник     
                                                                                                        
                                                                                                                   В.П. Юрченко