ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1766/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,     розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргоюУправління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському районуна рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2020року в адміністративній справі №280/1766/20 (суддя у 1 інстанції Новікова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському районупро  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №445638 від 24.01.2020 року по відмові у призначенні позивачу допомоги по народженню дитини;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений  ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн.
В обґрунтування позову зазначено, щопозивач є матір`ю   ОСОБА_2 та у зв`язку із окупацією міста Макіївка Донецької області не мала змоги виїхати до підконтрольної території України до січня 2020 року. 16.01.2020 рокупозивачка звернулася до Управління з заявою про призначення допомоги при народженні дитини, проте відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини з посилання на те, що заявника не було дома з дитиною в день перевірки та дитині більше 12 місяців. 
РішеннямЗапорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району №445638 від 24.01.2020 року про відмові у призначенні позивачу допомоги по народженню дитини.Зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку та розмірі, що встановлений  статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачподав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне дослідження доказів, просить скасувати оскаржуване рішеннята відмовити у задоволені позову. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначено, що чинним законодавством передбачено, що допомога при народжені дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Жодних виключень з цього приводу не має. Оскільки позивачем не виконано вказані вимоги, відповідач правомірно відмовив у виплаті допомоги при народженні дитини. Зазначено, що позивач та її донька не є внутрішньо переміщеними особами через скасування відповідної довідки. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, щопозивачка є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.18).
16.01.2020 року Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району видано позивачу довідку №2302-5000255991  про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в графі зареєстроване місце проживання зазначено – АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування – АДРЕСА_2 .
Крім того, 16.01.2020 Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району видано позивачу довідку №2302-5000255997 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
16.01.2020 рокупозивач звернулася до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою про призначення допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , проте рішенням Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району від 24.01.2020 року №445638 позивачу відмовлено з 01.01.2020 року в призначенні виплати допомоги згідно п.12 Порядку призначення виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого  постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року  (Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини) та відповідно до п.12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого  постановою КМУ №365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних…», за результатами розгляду подання з урахування обстеження матеріально-побутових умов сім`ї щодо достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування ВПО (факт мешкання мати з дитиною за вказаною адресою в Шевченківському районі не підтверджений, оскільки зазначеної адреси не існує) (а.с.22).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1  ст.13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену  Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»  та іншими законами України.
Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»  встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.
Відповідно до п.2 ч.1  ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», відповідно до цього  Закону  призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини.
Згідно з ч.1  ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.
Відповідно до ч.1  ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.
Частиною 2  статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»  передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.
Згідно з ч.3  ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»  даний перелік документів є вичерпним.
Відповідно до ч.7  ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.
Згідно з ч.1  ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи слідує, дитина – ОСОБА_2 , у зв`язку із народженням якої позивач звернувся за отриманням допомоги, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а звернення до Управління СЗН про призначення допомоги надійшло вперше 16.01.2020 року, тобто після спливу 12 місяців від дня народження дитини.
З приводу пропуску строку звернення позивачем з вказаної заявою колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у позивача були підстави, які перешкоджали своєчасному зверненню за отриманням допомоги при народженні дитини, оскільки як зазначено в свідоцтві про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 році у місті Макіївка Донецької області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085  (із змінами та доповненнями) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого серед іншого входить і місто Макіївка Донецької області.
Таким чином, дитина народилася на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, що безумовно встановлює певні труднощі у своєчасному отриманні державної допомоги при народженні дитини, які пов`язанні з не функціонуванням державних органів, які мають право вирішувати питання на зазначеній території, певних складнощів у пересуванні по лінії зіткнення з новонародженою дитиною, отримання статусу переміщеної особи, а також у відсутності свідоцтва про народження дитини, яке має юридичну силу на підконтрольній території України.
Слід також зазначити, що свідоцтво про народження дитини встановленого на території України зразка позивачем було отримано лише у травні 2019 року, а надання такого свідоцтва є обов`язковим при зверненні за державною допомогою, в силу положень  Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».    
Згідно з ч.1  ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.7  ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених  Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано  Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до пункту 10 Порядку №1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.
Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом    у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а, від 2 жовтня 2018 року у справі №495/3711/17, від 20.11.2018 у справі №226/317/17, від 24 квітня 2019 року у справі №462/431/17, від 07 квітня 2020 року у справі №226/450/17.
Також колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що під час вирішення питання про призначення допомоги на дитину відповідач зобов`язаний був в першу чергу керуватися положеннями  Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», який має вищу юридичну силу за постанови Кабінету Міністрів України.
В даному випадку, ані  Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», ані Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року, не ставлять питання призначення допомоги по народженню дитини в залежність від перебування заявника за зареєстрованим місцем проживання/перебування.
Згідно  з ч.2  ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»  реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених  Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Так, позивач та її дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).
Також, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач отримала допомогу на дитину в іншому органі соціального захисту населення на території України, зокрема, за місцем свого поточного фактичного проживання.
Посилання відповідача на те, що позивачу та її дитині було скасовано довідку про внутрішньо переміщену особу не враховуються судом, оскільки на дату звернення до відповідача, так і на момент прийняття спірного рішення про відмову у призначенні допомоги на дитину, позивач та її дитина мали статус внутрішньо переміщених осіб, відповідно до довідок виданих Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району 16.01.2020 року.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському районуна рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року в адміністративній справі №280/1766/20- залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року в адміністративній справі №280/1766/20- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дати прийняття  та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко