ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9262/20 Справа № 177/1118/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 177/1118/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , 
відповідачі -  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження,     апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року, яке ухвалене суддею Строговою Г.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 серпня 2020 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019  року  ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позову зазначила, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка є бабусею  неповнолітнього ОСОБА_2 . 
За життя ОСОБА_5 на праві власності належала житлова квартира, розташована  за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, площею 6,6707 га, цільове  призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,  розташована на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.  
За життя ОСОБА_5 здійснила розпорядження своїм майном, склавши заповіт від 05.08.1999 року, яким все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_6 – батьку неповнолітнього ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.
У зв`язку з відсутністю чинного заповіту, будучи спадкоємцями за законом, позивачка ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , та відповідачі звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Шостої криворізької державної нотаріальної контори,  однак, постановою нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що спадкоємці мають заперечення щодо обсягу спадкового майна.  
Позивачка зазначає, що вона та  відповідач ОСОБА_4 , кожен окремо, погоджуються, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в рівних частках по 1/3 кожному, в той час як відповідач ОСОБА_3 вважає за собою переважне право на отримання всієї спадщини в повному обсязі,  не погоджуючись з її розділом між спадкоємцями за законом в рівних частинах. 
У зв`язку з чим, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за ОСОБА_2 право власності на  1/3 частку житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та на  1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Визнано за  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_3 , РНОКПП  НОМЕР_1 ):  право власності на 1/3 частку житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташовану за адресою  АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №095230, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.01.2002 року за №4081, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції було проігноровано надану ним інформацію щодо наявності ще одного спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач зазначає, що до участі у справі не був залучений ще один спадкоємець, який в порядку спадкової трансмісії отримав спадкові права та повинен був знати про відкриття спадщини та про справу у Криворізькому районному суді Дніпропетровської області.
До апеляційної скарги надано нові докази, які не подавалися до суду першої інстанції, з посиланням на те, що карантинні обмеження перешкоджали зібрати ці докази вчасно, а саме: копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 , копія довідки Колківської сільської ради, копія довідки РАЦСу Миколаївської області Арбузинького району та копія рішення Овруцького районного суду.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, законний представник ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Радіонова Н.Є., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача,   представника позивачки  ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього  ОСОБА_2 , -адвоката Радіонову Н.Є. та представника відповідача ОСОБА_4  – адвоката Глазунову А.М., які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції,  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 5). 
За життя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності  на житло, виданого радгоспом «Красіно» Красівської сільської ради, згідно розпорядження  № 133а від 08.07.1994 року, на праві власності належала житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією, наданою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 19.08.2019 року, копією свідоцтва про право власності на житло  (а.с. 72, 136), а також  на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №095230, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.01.2002 за №4081, на праві власності належала земельна ділянка, площею 6,6707 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 66), що також підтверджується інформацією Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.09.2019  (а.с. 65).
ОСОБА_5 за життя, 05 серпня 1999 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бортник Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №91, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_6 (а.с. 18). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_3 (а.с.6).
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , – відповідачі по справі. Крім того, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України, за правом представлення  є неповнолітній ОСОБА_2 , який є  сином ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно онуком ОСОБА_5 (а.с. 7, 8 ).
Згідно копії спадкової справи № 141/2019  заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 43-55) до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 – відповідачі по справі та онук ОСОБА_2 – позивач по справі, інші особи з заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися (а.с. 43-52).
Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької районної державної нотаріальної контори від 19 червня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що спадкоємці мають заперечення щодо обсягу спадкового майна (а.с. 19).
Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за  неповнолітнім ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частину житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташованої за адресою  АДРЕСА_2 , та на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємцями за законом першої черги, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, після смерті  ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  є її діти: сини ОСОБА_3  та ОСОБА_4 , а також онук ОСОБА_2 , в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України, за правом представлення,  частки яких у спадковій масі є рівними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спадкоємцями за законом першої черги, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, після смерті  ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  є її діти: сини ОСОБА_3  та ОСОБА_4 , а також онук ОСОБА_2 , в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України, за правом представлення,  частки яких у спадковій масі є рівними, тобто по 1/3 частці кожному, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 помер  ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто  до відкриття спадщини, у зв`язку з чим спадкове майно вважається таким, що не охоплене заповітом, а тому спадкоємці після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкують її за законом.
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга – це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості до спадкодавця, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Згідно ж статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Отже, відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є дітьми ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються спадкоємцями за законом першої черги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).
Оскільки, батько неповнолітнього ОСОБА_2 – ОСОБА_6 , який був сином  ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто  до відкриття спадщини, останній, в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України, набув право на спадкування після смерті баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  тієї частки у спадщині, що належала б за законом його батькові, як спадкоємцеві за законом першої черги.
Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України), тобто часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є ІНФОРМАЦІЯ_2 та її спадкоємці, якщо вони не проживали постійно із спадкодавцем, були зобов`язані подати заяву про прийняття спадщини до 03 червня 2019 року, а спадкоємці, які проживали постійно із спадкодавцем, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо у строк до 03 червня 2019 року не заявили про відмову від неї.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, згідно копії спадкової справи № 141/2019  заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 43-55) до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 – відповідачі по справі та онук ОСОБА_2 – позивач по справі, інші особи з заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися (а.с. 43-52).
Доводи ж апеляційної скарги про те, що судом не враховано наявність ще одного спадкоємця  ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який в порядку спадкової трансмісії отримав спадкові права та повинен був знати про відкриття спадщини та про справу у Криворізькому районному суді Дніпропетровської області, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
Згідно статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). 
Отже, спадкова трансмісія передбачає перехід права спадкування (прийняття або відмова від прийняття) від померлого до його власних спадкоємців.
Натомість, матеріали справи не містять відомостей про те, що батько  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 помер після відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не встиг її прийняти, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування спадкової трансмісії. При цьому, долучене відповідачем до апеляційної скарги рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 1998 року, яким ОСОБА_8 визнано безвісно відсутнім (а.с. 233), правового значення для вирішення даного спору не має, оскільки правові наслідки визнання особи безвісно відсутньою визначено ст.ст. 43-44 ЦК України та вони не тотожні з визнанням особи померлою, й жодних доказів смерті останнього після відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду не надано. 
Отже, спадкоємцями за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті  ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом, та неповнолітній онук ОСОБА_2 , як спадкоємець за правом представлення.
Оскільки, частки у спадщині кожного із спадкоємців  за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України), то сторони у справі  мають право на спадкування після смерті    ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожен по 1/3 частини із спадкового майна, до якого, як вірно встановлено судом першої інстанції, входить: житлова квартира, загальною площею 42.2. кв. м., розташованої за адресою  АДРЕСА_2 , та земельна ділянка, площею 6,6707 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеногоправа, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1216, 1218 ЦК України).
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Шостої криворізької районної державної нотаріальної контори від 19 червня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що спадкоємці мають заперечення щодо обсягу спадкового майна (а.с. 19).
Отже, позивачем у справі обрано належний спосіб захисту порушених прав, у зв`язку з чим, колегією суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). 
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15, провадження № 11-778апп18).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що, у справах щодо визнання права власності на спадкове майно, зазначення в мотивувальній частині судового рішення обсягу спадкового майна та порядку його поділу між всіма спадкоємцями за законом, без визнання за кожним із спадкоємців права власності на належну йому частку у спадщині, не вирішує спір по суті та не дає ефективного результату судового розгляду, оскільки фактично, як у даному випадку, питання щодо спадкового майна, яке є предметом спору та щодо якого сторони надавали пояснення, по суті залишається відкритим та потребує подальшого вирішення, що є неприпустимим, та може потягнути за собою виникнення суперечок щодо цього спадкового майна в майбутньому, а тому не може вважатися адекватним поновленням порушеного права неповнолітнього ОСОБА_2 на спадкування у порядку представлення після смерті його баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального і процесуального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог, шляхом визнання за кожним із спадкоємців  ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за синами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнім онуком ОСОБА_2 , за кожним окремо, право власності на 1/3 частку житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №095230, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 03.01.2002 року за №4081, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року– скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 ,  до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_2 : право власності на 1/3 частку житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташовану за адресою:  АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №095230, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 03.01.2002 року за №4081, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за  ОСОБА_3 : право власності на 1/3 частку житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташовану за адресою:  АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №095230, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 03.01.2002 року за №4081, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за  ОСОБА_4 : право власності на 1/3 частку житлової квартири, загальною площею 42.2. кв. м., розташовану за адресою:  АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6,6707 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №095230, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 03.01.2002 року за №4081, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року

Головуючий: 

Судді: