КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року
 
справа  №  752/6969/18
                                   
провадження № 22-ц/824/11603/2020   
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 
заінтересовані особи: Головне територіальне управління  юстиції в м. Києві, перша Київська державна нотаріальна  контора
 
апелянти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління  юстиції в м. Києві, перша Київська державна нотаріальна  контора, про встановлення факту  родинних відносин,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про  встановлення факту  родинних відносин, в якій просив встановити факт родинних відносин  між ОСОБА_6   та ОСОБА_7 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним племінником ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись із рішенням суду представником ОСОБА_2 та представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано апеляційни скарги.
В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, заяву ОСОБА_8 залишити без розгляду.
В обґрунтування своїх вимог посилається на  наявність спору про право, а тому  суд не повинен був ухвалювати рішення в порядку окремого провадження. Вважає, що суд дійшов до помилкового висновку про доведеність факту родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_7 на підставі лише показів свідків.  Зазначає, що відповідно до листа Дніпровського районного відділу РАЦС Капшученку Л.І. було відмовлено у видачі Акту про народження ОСОБА_7 , оскільки згідно пред`явлених заявником документів, батьками батька заявника ( ОСОБА_6 )  зазначені інші особи ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), ніж батьки ОСОБА_7 , згідно актового запису про народження останньої ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ). Вказує, що судом встановлено факт родинних відносин між 2 особами як рідних племінника та тітки, тоді як дід та баба заявника (племінника) не є батьками померлої (тітки).
В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про встановлення факту родинних відносин, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.
Крім того, вказує, що заявник приховав дійсну мету звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, оскільки останній мав на меті визнати договір довічного отримання, укладений між померлою ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , недійсним. Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні були залучені до участі у справі як заінтересовані особи. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду повідомлений належним чином.
Відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву  суд першої інстанції виходив із обґрунтованості поданої заяви.
Проте погодитись з таким висновком суду не можна.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту родинних відносин заявнику необхідне для оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7 , зазначає, що заявник є спадкоємцем ОСОБА_7 , дітей чи інших близьких родичів, які б могли бути спадкоємцями першої черги за законом, ОСОБА_7 не має.
Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;  встановлення  факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п. 2 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть, вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
До апеляційної скарги, поданої представником ОСОБА_5 , додано копію договору довічного утримання від 09.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .
Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_7 передає у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , та взамін чого ОСОБА_2 зобов`язується  забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору (а.с.131).
З Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 09.03.2016 року, підстава виникнення - договір довічного утримання від 09.03.2016 року (а.с.135).
Відповідно до Договору дарування від 22.06.2019 року, укладеного між  ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , остання прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 (а.с.137).
Крім того, в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору довічного утримання від 09.03.2016 року, за яким ОСОБА_2 набув у  власність квартиру АДРЕСА_1 (справа № 752/26097/19).
Таким чином, встановлення факту перебування у родинних відносинах з ОСОБА_7 заявнику необхідно було для встановлення спадкових прав, зокрема на квартиру, щодо якої наявний спір між заявником та ОСОБА_2 . 
           Таким чином, на підставі ст. 374 ЦПК України, рішення суду від 18 лютого 2019 року року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 залишенню без розгляду.
В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги на користь ОСОБА_2 в розмірі 1057,2 грн та на користь ОСОБА_3 в розмірі 528,6 грн.
Керуючись ст. ст. 294, 315 367, 374, 377 ЦПК України, суд, - 
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління  юстиції в м. Києві, перша Київська державна нотаріальна  контора, про встановлення факту  родинних відносин залишити без розгляду.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1057,2 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 528,6 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

            Суддя-доповідач       
             
            Судді