ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року 

м. Київ
справа №822/216/16
адміністративне провадження №К/9901/9191/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П., 

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 (колегія у складі суддів Гонтарука В.М., Білої Л.М., Граб Л.С.)
у справі № 822/216/16
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства внутрішніх справ України,
третя особа - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області
про визнання рішення протиправним, скасування його та зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1.          У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, у якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просив:
- визнати протиправним та скасувати відповідача викладене у висновку від 22.12.2015 щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення виплати одноразової грошової допомоги.
2.          Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України викладене у висновку від 22.12.2015 щодо відмови нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
3.          Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. 
4.          У касаційній скарзі позивач із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.10.2016 відкрито касаційне провадження. У зв`язку із ліквідацією цього суду, справу передано до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з вересня 1995 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
7.          Під час проходження служби згідно довідки Хмельницької обласної медико - соціальної експертної комісії серії ХМ № 0000015508 від 17.07.2008 з позивачем стався нещасний випадок, у зв`язку з чим ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності 30 відсотків.
8.          05.09.2008 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 4914 грн.
9.          Наказом №310 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів МВС України. Після звільнення він пройшов обстеження у Хмельницькій обласній МСЕК, за результатами якого 14.12.2015 отримав довідку серії АГ №0017131, в якій зазначено, що ступінь втрати його професійної придатності у відсотках становить 70%, захворювання пов`язані із виконанням службових обов`язків служби в ОВС. 
10.          За результатами огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою Хмельницької обласної МСЕК серії АВ №0683958.
11.           ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, з метою отримання одноразової грошової допомоги, так як під час проходження служби отримав захворювання, яке спричинило ІІ групу інвалідності.
12.          Листом від 16.02.2016 за № 129/121/29/03-2016, на підставі відмови Міністерства внутрішніх справ України в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 про вказану відмову, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
13.          Позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
14.          Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки право позивача на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виникло раніше, ніж набрав чинності Порядок №    850 від 21.10.2015, а відтак посилання на пункт 4 цього Порядку є неправомірним. 
16.          Скасовуючи рішення першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився із відповідачем, і вказав, що з дати первинного встановлення втрати працездатності та отримання позивачем одноразової грошової допомоги пройшло більше двох років, у зв`язку з чим позивач втратив право на нарахування та отримання такої допомоги на підставі пункту 4 Порядку № 850.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.          Позивач у касаційній скарзі наголошує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.
18.          Від відповідача надійшло заперечення на касаційну скаргу. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
20.          Ключовим правовим питанням у справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі встановлення зміни групи інвалідності після спливу дворічного строку. 
21.          До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.
22.          Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
23.          На реалізацію вимог статті 23 Закону № 565-XII Уряд ухвалив постанову від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, якою затвердив Порядок № 850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
24.          Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
25.          Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
26.          Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
27.          Застосування цієї норми, яку сторони тлумачать по різному, стало причиною спору.
28.          Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами (№ 711/1837/18). У постанові від 22.10.2020 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 у подібних правовідносинах (п. 41):
(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;
(2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон        №  580-VII  не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;
(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни  причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;
(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни  причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;
(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни  причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після. 
29.          Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Верховний Суд звертає увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 14.12.2015, а первинно втрату працездатності встановлено у 2008 році. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
30.          У справі, яка розглядається суд апеляційної інстанції встановив, що за наслідками розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності, МВС України відмовило йому у призначенні такої оскільки між первинним встановленням втрати працездатності та повторним оглядом, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності минуло понад два роки, про що Управлінням МВС було повідомлено позивача у спосіб, визначений Порядком № 850. 
31.          За таких обставин, відмова МВС України у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності є правомірною. 
32.          Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
33.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 341, 345, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року у справі №822/216/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб