УХВАЛА
10 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 520/1024/16-к
провадження № 51-5917ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на незаконність постановлених стосовно неї вищевказаних судових рішень, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 , лише узагальнено посилаючись на порушення приписів ст. 419 КПК, не вказала в чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду та не зазначила про конкретні порушення, допущені судом апеляційної інстанції, які слугують підставою для скасування судового рішення.
Також касаційна скарга засудженої не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду, на спростування доводів її апеляційної скарги.
Водночас необхідно враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі зазначаються, прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу. Так у долучених до скарги копіях судових рішень прізвище засудженої вказано ОСОБА_5 , проте у касаційній скарзі особа, яка її подає, зазначила своє прізвище ОСОБА_6 , чим допустила суперечності. 
Верховний Суд також звертає увагу ОСОБА_4 , що вимоги до суду касаційної інстанції повинні відповідати змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені в касаційній скарзі засудженої вимоги до касаційного суду не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Так, остання просить скасувати постановлені щодо неї судові рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тоді як одночасне скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, у вимогах до Суду ОСОБА_4 просить скасувати, зокрема, ухвалу Одеського апеляційного суду, проте не зазначає дати постановлення такої ухвали.
Суд касаційної інстанції згідно зі ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Частиною 4 ст. 427 КПКпередбачено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, проте в порушення зазначеної норми касаційна скарга не підписаназасудженою. Крім того, подані на виконання вимог ч. 6 ст. 427 КПК до Суду копії касаційних скарг також не містять підпису засудженої.
Відповідно до ч. 6 ст. 427 КПКдо касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.
Проте ОСОБА_4 не дотрималась вказаних вимог, оскільки долучила лише дві копії касаційної скарги з додатками, що не є достатнім, адже учасниками судового провадження згідно із судовими рішеннями в цьому кримінальному провадженні, крім прокурора та потерпілого, ще є захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 та встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3