ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2799/20                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді            Ключковича В.Ю.,
суддів          Парінова А.Б.,                 
                                                                                                            Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року (прийняте за наслідком розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суддя Соломко І.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                 В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо неврахування під час переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно  до частин 1,2,11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  довідки прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити, здійснити нарахування та виплату  з 13.11.2018 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63 і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого призначення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування під час переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до частин 1,2,11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  довідки прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 13.11.2018 пенсії за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  на підставі даних, зазначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд не врахував, що при переведенні з одного виду пенсії на інший, здійснюється її перерахунок, а не призначення, а переведення на пенсію за вислугою років здійснено на підставі документів, що знаходилися в матеріалах пенсійної справи.
14.12.2020 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 у справі №620/1398/19 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019), зокрема, зобов`язано Бахмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України перевести ОСОБА_1 з 13.11.2018 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до частин 1 - 2, 11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Зазначене рішення виконано добровільно в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.
22.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просив повідомити чи проведений перерахунок розміру його пенсії з урахуванням даних про розмір заробітку, визначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63, і у разі не проведення, здійснити перерахунок з дати подання відповідної заяви, тобто 13.11.2018 (а.с.8-9, т.1).
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 01.07.2020 № 1993-1972/С-02/8-2500/20 повідомило позивача, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 у справі №620/1398/19, яким зобов`язано перевести позивача з 13.11.2018 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру», виконано в повному обсязі (а.с.10-11, т.1).
Однак, позивач вважає, що відповідачем при переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років протиправно не враховано  дані про розмір заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63, у зв`язку з чим звернувся до суду з дани позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано з неврахуванням при переведенні пенсії з одного виду пенсії на інший даних про розмір заробітку, визначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63, то ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу з 13.11.2018 пенсії за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  на підставі даних, зазначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 №63.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2018 по 30.09.2019 - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2 ст.86 Закону України "Про прокуратуру").
При цьому, ч.9 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.
Прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором (ч.11 ст.86 цього Закону).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем обрано вид пенсії по інвалідності у відповідності до норм ст.86 Закону України "Про прокуратуру", а в подальшому переведено позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про прокуратуру".
13.11.2018 позивачем подана відповідачу довідка прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63 про розмір його заробітної плати (а.с. 20, т.1). Однак, при переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 11 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ відповідачем не врахована довідка прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63 про розмір заробітної плати.
Суд апеляційної інстанції враховує, що Закон України «Про прокуратуру» не визначає порядок переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.
Разом з цим, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною третьою  статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
Частиною шостою  статті 7 КАС України  передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Отже, у спірних правовідносинах слід застосувати аналогію закону, що регулює відповідні правовідносини.
Так, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано з неврахуванням при переведенні з одного виду пенсії на інший даних про розмір заробітку, визначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 №63, то ефективним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування під час переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно  до частин 1,2,11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  довідки прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу з 13.11.2018 пенсії за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 11  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  на підставі даних, зазначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 12.11.2018 № 63.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                              В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                         О.О. Беспалов 

                                                                                                     А.Б. Парінов