П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2161/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
20 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд із позовом до Хмельницького апеляційного суду (відповідача), в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у видачі довідки від 11.03.2020 про суддівську винагороду судді станом лише на 18 лютого 2020 року, без зазначення, що це суддівська винагорода судді, який працює на відповідній посаді, та із зазначенням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 як підстави для видачі такої довідки;
- визнати протиправними бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові видати довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді в Хмельницькому апеляційному суді з 01 січня 2020 року із зазначенням встановлених законом та затверджених штатним розписом підстав зміни її складових.
- зобов`язати Хмельницький апеляційний суд видати довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді в Хмельницькому апеляційному суді, з 01 січня 2020 року із зазначенням в довідці встановлених законом та затверджених штатним розписом підстав зміни складових суддівської винагороди.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 06.07.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки позивач вийшов у відставку 08.09.2016, тобто до набрання чинності Законом №1402-VIІІ, розмір суддівської винагороди для нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може обчислюватися у розмірах визначених Законом №1402-VIІІ, та на час видачі відповідачем довідки від 11.03.2020, обчислювався відповідно до ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновки викладені в рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.
Зазначає, що неодноразово звертався до голови Хмельницького апеляційного суду із заявою, в якій, просив видати довідку про суддівську винагороду судді цього суду саме з 01.01.2020, однак Хмельницький апеляційний суд видав довідку, яка не відповідає формі, встановленій на час виходу у відставку.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що вказана довідка видана відповідно до чинного на момент звернення Порядку та на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020. Вважає, що відповідачем не було допущено жодної протиправної дії при видачі довідки про суддівську винагороду судді, з визначеними ОСОБА_1 в заяві від 04 березня 2020 року вимогами. 
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.09.2016 Постановою Верховної Ради України позивача, ОСОБА_1 , звільнено у відставку з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області.
На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді.
09.01.2020 позивач звернувся до голови Хмельницького апеляційного суду із заявою, в якій просив видати довідку встановленої на час його виходу у відставку форми про суддівську винагороду судді Хмельницького апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, з 01.01.2020, адже перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до вказаного Порядку, органи Пенсійного фонду України здійснюють виключно на підставі довідки, виданої судом, з якого суддя вийшов у відставку.
13.01.2020 за №06-37/2020/01-11/24 ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області видала довідку.
На підставі довідки ліквідаційної комісії від 13.01.2020 за №06-37/2020/01-11/24 головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і з 01.01.2020 виплачує його в розмірі 49943,52 грн.
30.01.2020 позивач подав заяву голові ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області, у якій, серед іншого просив повідомити, чи працюють у цьому суді судді, і чи отримують вони суддівську винагороду у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
31.01.2020 Хмельницький апеляційний суд видав позивачу копію штатного розпису на 2020 рік (тимчасовий з 01.01.2020), відповідно до якою посадовий оклад судді цього суду становить 115610,00 грн.
04.02.2020 головою ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області також направлено лист № 01-11/43/2020, у якому повідомлено, що штатний розпис на 2020 рік в цьому суді не затверджувався з причин звільнення всіх працівників суду.
14.02.2020 позивач звернувся до голови Хмельницького апеляційного суду із заявою, в якій, серед іншого, вкотре просив видати довідку про суддівську винагороду судді цього суду з 01.01.2020.
02.03.2020 за №01-17/37/2020 Хмельницький апеляційний суд видав довідку, яка не відповідає формі, встановленій на час виходу у відставку.
04.03.2020 позивач звернувся до голови Хмельницького апеляційного суду із заявою, у якій просив видати довідку про суддівську винагороду судді цього суду саме з 01.01.2020, а також повідомити чи працюють у цьому суді судді, у яких базовий посадовий оклад з 01.01.2020 до 18.02.2020 становив менше 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та судді, до базового розміру посадового окладу яких з 01.01.2020 додатково не застосовувався регіональний коефіцієнт, визначений у ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
11.03.2020 на заміну довідки від 02.03.2020 Хмельницький апеляційний суд видав нову довідку, яка на думку позивача не відповідає формі, встановленій на час його виходу у відставку, зазначивши у ній посадовий оклад судді вже із застосуванням регіонального коефіцієнта.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з  адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Так, згідно з ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402 (далі - Закон №1402-VIІІ), який набув чинності 30.09.2016, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Приписами ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIІІ та ч. 3 ст. 141 Закону №2453-VI (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» в редакції від 12.02.2015 №192-VIІІ) (далі - Закон №2453-VI, яка підлягає застосуванню згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016) визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
При цьому, згідно п. 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402- VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 року №№41-45, ст.529; 2015р., №№18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Тобто, норми ч. 4 ст. 142, п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIІІ безпосередньо пов`язують розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміром суддівської винагороди, яку отримує суддя, що працює на відповідній посаді.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено п. 22, 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). Зокрема, судді апеляційного суду отримують суддівську винагороду, виходячи з базового посадового окладу, що складається з 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ст.135 Закону №1402-VIІІ).
Як встановлено судом першої інстанції, Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIІІ «Про звільнення суддів», у зв`язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області.
Верховний суд в рішенні від 01.11.2018 у зразковій справі №0640/3835/18 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, дійшов висновку, що посада судді, який вийшов у відставку до 30.09.2016, не є «відповідною», рівнозначною посаді судді того самого суду, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, підтвердив здатність здійснювати судочинство і продовжує працювати у цьому суду.
За висновком Верховного суду для застосування ч. 4 ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 з метою перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які пішли у відставку до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016, тобто до 30.09.2016, «відповідною» є посада судді, який працює в тому самому суді до проходження кваліфікаційного оцінювання.
Відповідно до п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02.06.2016 такий суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 (ст. 133 Закону).
Також за висновком Верховного суду судді, які виходили у відставку до 30.09.2016, не розраховували і не могли розраховувати на поширення на них нового розміру довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки не працювали за «новими правилами», не отримували суддівську винагороду у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016. Водночас, рівень довічного грошового утримання, який вони отримують за «старими» правилами, не менший ніж той, який був їм забезпечений до цього, та відповідає попередньому рівню оплати їх праці.
Інше застосування положень ч. 4 ст. 143 Закону від 02.06.2016 призвело б до того, що судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 і жодного дня не працювали в умовах, коли конституційні вимоги до судді суттєво підвищилися, отримували б грошове утримання, у розмірі, більшому, ніж судді, які підтвердили відповідність цим вимогам (пройшли кваліфікаційне оцінювання) і відпрацювали в таких умовах щонайменше три роки.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки позивач вийшов у відставку 08.09.2016, тобто до набрання чинності Законом №1402-VIІІ, розмір суддівської винагороди для нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може обчислюватися у розмірах визначених Законом №1402-VIІІ, та на час видачі відповідачем довідки від 11.03.2020, який обчислювався відповідно до ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 визнано неконституційним положення частини третьої статті 133 Закону №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. №192-VIІІ та констатовано, що це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року -15 мінімальних заробітних плат».
При цьому, згідно з п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIІІ (далі - Закон №1774-VIІІ), мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Згідно до ч. 4 ст. 133 Закону №2453-VI посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: судді апеляційного суду - 1,1.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що визначений з 1 січня 2020 року базовий посадовий оклад судді апеляційного суду у розмірі 50 прожиткових мінімумів для нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може застосовуватися, так як суперечить вищевикладеним нормам законодавства.
Тобто, судом першої інстанції, наведено нормативно-правові акти, що діяли до прийняття рішення Конституційним Судом України  у справі № 2-р/2020 від 18.02.2020.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача перераховувалось та виплачувалось як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 (далі Рішення) положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону№1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Згідно положень п.16 та 17 вказаного рішення, Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (ч.2 ст.152 Конституції України).
З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення Закон №1402-VIII передбачає однаковий порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та не залежить від не/підтвердження таким суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді).
При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 11.03.2020 №01-17/85/2020, виданої Хмельницьким апеляційним судом, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.