Справа № 409/434/20 
Провадження № 22-ц/810/769/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року                                                         м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Стахової Н.В.
суддів:         Кострицького В.В., Лозко Ю.П.
учасники справи:
позивач  Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»
на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 вересня 2020 року, постановлене у складі судді Третяка О.Г. в приміщенні того ж суду
за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір про іпотечний кредит № 3986 від 05 червня 2008 року.
Відповідно до п. 1.1. -1.2. договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 24000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16 % річних. Кредит надавався на 132 місяця, терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 05.06.2019 року, на придбання житла.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 03.12.2009 року до договору про іпотечний кредит п. 1.5 був викладений в новій редакції, а саме визначено, що позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі 387 доларів 44 центів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Перша сплата відсотків на умовах цього договору має бути здійснена в строк до 30.06.2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих процентів здійснити не пініше 05.06.2019 року.
Відповідно до додаткового договору № 2 від 16.09.2011 року до договору про іпотечний кредит № 3986 від 05.06.2008 року сторони домовилися викласти п.1.1. , п.1.2. розділу 1 «Предмет договору» у редакції: «Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кошти в сумі 105000 грн. за лімітом кредиту, встановленим в національній валюті, сплатити проценти за користування кредитом у гривні 16,00% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається одноразово на погашення заборгованості у іноземній валюті за цим договором про іпотечний кредит на строк 92 місяці з остаточним поверненням не пізніше 2019 року. 
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит було укладено договір поруки № 3376 від 05.06.2008 року та додатковий договір № 1 від 16.09.2011 року до договору поруки від 05.06.2008 року № 3376 з ОСОБА_2 . 
За договором поруки поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по кредитному договору не будуть виконані повністю.
В порушення вимог закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 грудня 2020 року утворилася заборгованість за договором про іпотечний кредит № 3986 від 05 червня 2008 року у розмірі 7672 грн.77 коп. грн, яка складається з: 3 268,99 грн - проценти за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 22 квітня 2018 року; 495 грн.68 коп. – 3% річних річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 квітня 2018 року 11 грудня 2019 року; 774 грн.08 коп. – 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року; 821 грн.35 коп. – інфляційні втрати банку з квітня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення сплати кредиту; 2 342 грн 67 коп. - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року.
Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №3986 від 05 червня 2008 року в сумі 7672 грн.77 коп. та судові витрати.
Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 вересня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовлено.        Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про дострокове задоволення позовних вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 вересня 2020 року та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги є те що за загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчих проваджень за цим рішенням, не є підставою для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. 
Позивач вказує, що з урахуванням рішення про стягнення заборгованості в 2017 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває досі, і триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Розрахунок заборгованості 3% річних по простроченому кредиту та простроченим процентам за користування кредитом та інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом проведено банком з урахуванням процентів, які були стягнуті з відповідачів рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 лютого 2017 року.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 7672 грн.77 коп., тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 * 100 = 210200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), та ОСОБА_1  укладений договір про іпотечний кредит № 3986, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 24000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16 % річних. Кредит надавався на 132 місяця з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05 червня 2019 року на придбання житла за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 05.06.2008 року.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 03.12.2009 року до договору про іпотечний кредит п. 1.5 був викладений в новій редакції, а саме визначено, що позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі 387 доларів 44 центів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Перша сплата відсотків на умовах цього договору має бути здійснена в строк до 30.06.2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих процентів здійснити не пініше 05.06.2019 року.
Відповідно до додаткового договору № 2 від 16.09.2011 року до договору про іпотечний кредит № 3986 від 05.06.2008 року сторони домовилися викласти п.1.1. , п.1.2. розділу 1 «Предмет договору» у редакції: «Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кошти в сумі 105000 грн. за лімітом кредиту, встановленим в національній валюті, сплатити проценти за користування кредитом у гривні 16,00% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається одноразово на погашення заборгованості у іноземній валюті за цим договором про іпотечний еккредит на строк 92 місяці з остаточним поверненням не пізніше 2019 року. 
Для забезпечення виконання ОСОБА_1   своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 3986 від 05 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (яке змінило найменування на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 3376 від 05 червня 2008 року, відповідно до пунктів 3.1., 3.2. якого поручитель відповідає по зобов`язаннях за договором про іпотечне кредитування перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по кредитному договору не будуть виконані повністю.
Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 лютого 2017 у справі № 409/3061/16ц, яке набрало законної сили 30.08.2017 року, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 3986 від 05 червня 2008 року, яка виникла станом на 07 грудня 2016 в сумі 22193,41 грн, яка складається з: 14857,24 грн - строковий борг за кредитом; 39,87 грн - строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.12.2016 року по 06.12.2016 року; 5749,92 грн - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 06.12.2016 року; 0,08 - грн 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.10.2011 року по 12.10.2011 року; 203,57 грн - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2012 року по 06.12.2016 року; 1343,63 грн - інфляційні витрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з серпня 2014 року по жовтень 2016 року; 16298,28 грн – заборгованість з комісії, 85070,80 грн - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту.
Зазначені обставини свідчать про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченої, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2017 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .
Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що у зв`язку з наявністю судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, банк не мав правових підстав для нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом на умовах договору про іпотечний кредит, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 22 квітня 2018 року в сумі 3268 грн.99 коп., не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку є не обґрунтованими, оскільки після спливу строку кредитування, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої         статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.
Щодо вимог про солідарне стягнення 3 % річних за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, то колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В статті 89 ЦПК  зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, в повній мірі не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не у повній мірі досліджені зібрані у справі докази та відповідно не надана належна правова оцінка таким доказам.
Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.04.2018 року по 11.12.2019 рік в сумі 495 грн.68 коп., прострочення процентів за користування кредитом за період з 07.12.2016 року по 11.12.2019 рік в розмірі 744,08 грн та інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період квітня 2018 року по листопад 2019 року в сумі 821,35 грн., прострочення сплати процентів в за користування кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року в сумі 2342,67 грн, при цьому надавши розрахунок заборгованості цих складових, проведений з урахуванням процентів та боргу по кредиту, які були стягнуті з відповідачів заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 24.07.2017 року. 
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Оскільки заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 24.12.2017 року, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.
Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).
Однак, суд першої інстанції зазначені вище обставини не врахував та безпідставно відмовив у стягненні зазначених сум з відповідачаів. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в солідарному порядку з    ОСОБА_1 та   ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню 495 грн.68 коп. – 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року; 774 грн.08 коп. – 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року; 821 грн.35 коп. – інфляційні втрати банку з квітня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення сплати кредиту; 2342 грн 67 коп. - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% процентів річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року в сумі 495 грн 68 коп.; 3% процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року в сумі 774 грн 08 коп.; інфляційних втрат банку з квітня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення сплати кредиту в сумі 821 грн 35 коп.; інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року в сумі 2342,67 коп. слід скасувати відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення боргу за кредитом, 3% річних по прострочених процентах, інфляційних витрат за прострочення боргу за кредитом, інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом задовольнити.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, а за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3153 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.
ОСОБА_3 позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк  України» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 1508 грн 05 коп. з кожного (1206 грн 44 коп.за подання позову +1809 грн 66 коп. за подання апеляційної скарги). 
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  апеляційний суд у складі колегії суддів        
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 вересня 2020 року змінити, скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% процентів річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року в сумі 495 грн 68 коп.; 3% процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року в сумі 774 грн 08 коп.; інфляційних втрат банку з квітня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення сплати кредиту в сумі 821 грн 35 коп.; інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року в сумі 2342,67 коп. скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% процентів річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року в сумі 495 грн 68 коп.; 3% процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року в сумі 774 грн 08 коп.; інфляційних втрат банку з квітня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення сплати кредиту в сумі 821 грн 35 коп.; інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року в сумі 2342,67 коп.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 (зареєстрованого,92000, Луганська область, м. Лутугіне, РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрованої: 92000, Луганська область, м. Лутугіне, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», (код ЄДРПОУ 09304612), заборгованість за договором про іпотечний кредит №3986 від 05 червня 2008 року в сумі4403 грн 78 коп. грн, яка складається з: 495 (чотириста дев`яносто п`ять) грн 68 коп. – 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року; 774 (сімсот сімдесят чотири) грн 08 коп. – 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 07 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року; 821 (вісімсот двадцять одна) грн 35 коп. – інфляційні втрати банку з квітня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення сплати кредиту; 2342 ( дві тисячі триста сорок дві) грн 67 коп. - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за кредитом за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого,92000, Луганська область, м. Лутугіне, РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстровано,ї 92000, Луганська область, м. Лутугіне, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», (код ЄДРПОУ 09304612), судовий зібр в розмірі 1508 грн 05 коп. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий 

Судді: