Ухвала
 
12 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 302/169/19
провадження № 61-13924ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Міжгірської районної державної адміністрації, треті особи: Сектор з питань державної реєстрації Міжгірської РДА, Відділ у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання незаконними та скасування розпорядження Міжгірської РДА про затвердження документації та передачу у приватну власність земельної ділянки, визнання недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ізківської сільської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, у якому просили:
- визнати незаконними та скасувати розпорядження Міжгірської РДА від 05 червня 2014 року № 110, від 26 травня 2014 року № 92, від 26 травня 2014 року № 86 «Про передачу у власність земельної ділянки (паю)» та № 182 від 22 липня 2016 року «Про затвердження документації та передачу у приватну власність земельної ділянки»;
- визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право власності на земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у 2014 році Державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського РУЮ;
- скасувати записи про державну реєстрацію права приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельні ділянки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та скасувати записи про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами - 2122481600:02:004:0093, 2122481600:02:004:0081, 2122481600:02:004:0086, 2122481600:02:004:0120 у Поземельній книзі.
 
У березні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до               ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Ізківської сільської ради, у якому просила:
- визнати недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 грудня 2002 року про надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельних ділянок площами 2,15 га кожному в с. Ізки в урочищах «Стайки» та «Літовище»;
- визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 31 липня 2003 року Ізківською сільською радою ОСОБА_2 та  ОСОБА_7 ;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 лютого 2010 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори спадкоємцю ОСОБА_1 на земельні ділянки в урочищах «Стайки» та «Літовище» загальною площею 1,0320 га. 
 
Міжгірський районний суд Закарпатської області рішенням від 21 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовив.
Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнив.
Визнав недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 червня 2002 року про надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельних ділянок площею по 2,15 га кожному в урочищах «Стайки» та «Літовище»             с. Ізки.
Визнав недійсним та скасував: державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003733, виданий 31 липня 2003 року Ізківською сільською радою  ОСОБА_2 на земельні ділянки загальною площею 0,98 га, з яких: ділянка площею 0,3120 га в урочищі «Стайки» та ділянка площею 0,4680 га в урочищі «Літовище»; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003734, виданий 31 липня 2003 року Ізківською сільською радою ОСОБА_7 на земельні ділянки загальною площею 1,0320 га, з яких: ділянка площею 0,3120 га в урочищі «Стайки» та ділянка площею 0,72 га в урочищі «Літовище».
Визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 лютого 2010 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Шкелебей Л. В. спадкоємцю ОСОБА_1 на земельні ділянки загальною площею 1,0320 га, з яких: земельна ділянка площею 0,3120 га в урочищі «Стайки», земельна ділянка площею 0,72 га в урочищі «Літовище», зареєстроване у реєстрі № 97, спадкова справа № 19723009.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Закарпатський апеляційний суд постановою від 13 серпня 2020 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року в частині зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 червня 2002 року про надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельних ділянок площею по 2,15 га кожному в урочищах «Стайки» та «Літовище» с. Ізки скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовив. В решті рішення суду залишив без змін.
 
17 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового звязку касаційну скаргу на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області                від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року (повний текст якої складено 19 серпня 2020 року), тобто у передбачений законом тридцятиденний строк з дня складення судового рішення. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року зменшено ОСОБА_2 розмір належного до сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду              від 13 серпня 2020 року до 1 372,42 грн. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк дня усунення недоліків, а саме - заявникам слід було надати квитанції (платіжні доручення) про сплату судового збору для ОСОБА_2 у розмірі 1 372,42 грн та для ОСОБА_1 у розмірі 19 978,40 грн, і встановлено для виконання вищевказаних недоліків строк десять днів з дня вручення ухвали, та роз`яснено заявникам про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, за ідентифікаторами поштового відділення 0306305437273 та 0306305437281,                ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали вказану ухвалу 21 та 22 жовтня 2020 року.
 
30 жовтня 2020 року на виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшла квитанція від 26 жовтня 2020 року № 41, згідно з якою ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1 372,50 грн та квитанція від 26 жовтня 2020 року № 42, згідно з якою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 355 грн.
 
Крім цього, ОСОБА_1 подано клопотання про зменшення розміру належного до сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке обґрунтовано тим, що вона працює медичною сестрою, єдиним джерелом доходів є заробітна плата, розмір якої у 2019 році склав 68 005,34 грн. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків                  від 14 вересня 2020 року № 13522 окрім зарплати у 2019 році вона отримала дві виплати від профспілкової організації на загальну суму 166,22 грн. Зароблених коштів ледве вистачає на харчування, одяг, житло, а також на її утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи те, що загальна сума її доходу за 2019 рік склала 68 171,56 грн, 5 % від суми його річного доходу складає 3 408,58 грн, а сума судового збору за подання касаційної скарги становить 23 052 грн, які вона не має можливості сплатити через відсутність відповідних доходів.
 
На підтвердження наведених доводів заявником надано: довідки про доходи                   від 01 вересня 2020 року № 151 за період з 01 січня 2019 року до 12 грудня 2019 року та від 01 вересня 2020 року № 152 за період з 01 січня 2020 року до серпня 2020 року; Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14 вересня 2020 року № 13522; свідоцтво про народження.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.
 
За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
 
Отже, розмір судового збору має визначатися з урахуванням конкретних обставин справи, включаючи фінансову спроможність заявника сплатити його, що має суттєве значення для визначення того, чи може особа використати своє право доступу до суду.
 
Враховуючи наведені ОСОБА_1 обставини та з метою забезпечення права заявника на доступ до правосуддя заяву необхідно задовольнити, а саме - зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги до                          3 408,58 грн - суми, сплаченої нею згідно з квитанціями від 16 вересня 2020 року              № 144 та від 26 жовтня 2020 року № 42.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; суди не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило становлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 136, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.
 
Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року до              3 408,58 грн.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду                       від 13 серпня 2020 року.
 
Витребувати з Міжгірського районного суду Закарпатської області цивільну справу № 302/169/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Міжгірської районної державної адміністрації, треті особи: Сектор з питань державної реєстрації Міжгірської РДА, Відділ у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання незаконними та скасування розпорядження Міжгірської РДА про затвердження документації та передачу у приватну власність земельної ділянки, визнання недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ізківської сільської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	С. Ю. Бурлаков	
 	 	
 	Є. В. Коротенко