ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

9 грудня 2020 року                                                            м. Чернівці
справа № 726/1692/20
провадження 22-ц/822/1034/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Половінкіної Н.Ю., Лисака І.Н.
секретар Скрипка С.В. 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , третіх осіб які не заявлять самостійні вимоги: Головне управління держземгеокадастру та Державний реєстратор Чернівецької міської ради Карвацька Галина Федорівна про визнання незаконним і скасування рішення про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , третіх осіб які не заявлять самостійні вимоги: Головне управління держземгеокадастру та Державний реєстратор Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. про визнання незаконним і скасування рішення про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Просила визнати не законним та скасувати рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 23.07.2020 року №2290 в частині, а саме пункт7 (7.1-7.2)даного рішення, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0864 га (кадастровий номер 7310136900:44:002:1051) та передачі ОСОБА_2 безоплатно дану земельну ділянку у власність.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обмежень (з відкриттям розділу ), індексний номер 53691021 від 20.08.2020 року про внесення до Державного реєстру права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , площею 0,0864 га (кадастровий номер 7310136900:44:002:1051) та передачі ОСОБА_2 дану земельну ділянку.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , треті особи : Головне управління Держземгеокадастру, Державний реєстратор Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. про визнання незаконним і скасування рішення про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 листопада 2020 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування порушенні її права та інтереси як власниці будинковолодіння, розташованого на спірній земельній ділянці, оскільки вона має право на отримання її у власність. Тобто предметом цього спору є визначення меж користування та володіння земельною ділянкою між двома власниками житлових будинків, що знаходяться на ній.
       Зазначає що предметом розгляду у даному позові є не тільки дії та рішення органу місцевого самоврядування як суб`єкта наділеного владно – управлінськими функціями, а її приватний інтерес щодо набуття права власності на частину спірної земельної ділянки, що свідчить про приватноправовий, а не публічно - правовий характер спірних правовідносин.
Суд першої інстанції наведеного не врахував, невірно застосував положення ст.19 ЦПК України. Отже, наявний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління держземгеокадастру, Державний реєстратор Чернівецької міської ради Карвацька Г.Ф. про визнання незаконним і скасування рішення про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає. 
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений спір слід вирішувати в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком.
Згідно ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.
Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. До адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір має і особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Тобто слід з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило) майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.
За правилами статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Визначальною ознакою справи, яка має розглядатись у порядку адміністративної юрисдикції, є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Отже, вирішуючи питання про розмежування юрисдикції, слід звертати увагу на предмет обґрунтування позову.
Предметом спору є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0864 га. Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 23.07.2020 року №2290 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі та передачі ОСОБА_2 безоплатно дану земельну ділянку у власність. Позивач вважає, що рішенням органу місцевого самоврядування порушенні її права та інтереси як власниці будинковолодіння, розташованого на спірній земельній ділянці оскільки вона має право на отримання її у власність. Тобто предметом цього спору є визначення меж користування та володіння земельною ділянкою між двома власниками житлових будинків, що знаходяться на ній.
       Обгрунтованими є доводи апелянта, що предметом розгляду у справі є не тільки дії та рішення органу місцевого самоврядування як суб`єкта наділеного владно – управлінськими функціями, а її приватний інтерес щодо набуття права власності на частину спірної земельної ділянки, що свідчить про приватноправовий, а не публічно - правовий характер спірних правовідносин.
Суд першої інстанції належним чином не встановив предмет спору, не визначився із суб`єктним складом правовідносин, предметом та підставами заявлених вимог, та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі з тих підстав, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.379ЦПК України, є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, 381-384 ЦПК України, суд 
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 05 листопада 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                         І.Б. Перепелюк
Судді                                                               Н.Ю. Половінкіна 
 І.Н. Лисак