УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4817/20 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д.М. 
Категорія 68 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді        Миніч Т.І.,                
суддів: Павицької Т.М.,        
Трояновської Г.С., 
секретаря судового засідання – Кучерявого О.В., 
без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі
у цивільній справі №295/4817/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій сумі – 3000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; а також на її (позивачки) утримання в розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною трьох років.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 22.12.2017 року вона з відповідачем уклали шлюб, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 . Спільне життя з відповідачем не склалося, а тому із січня 2019 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки в добровільному порядку відповідач допомоги не надає. Вона має скрутний матеріальний стан і потребує допомоги. Водночас відповідач є працездатним і має неофіційний дохід, інших утриманців не має. Посилаючись на положення статей 80-84, 180-183 СК України, просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 26 серпня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.04.2020 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання, починаючи з 23.04.2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, в розмірі 500,00 грн. щомісячно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини, а аліменти на утримання дитини визначити в частці від доходу. Вказує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які мають інвалідність, баба і дід. А тому, визначаючи розмір аліментів, суд помилково не врахував вказані обставини. Він офіційно працевлаштований та має офіційну заробітну плату. При цьому суд не врахував, що він перебував із позивачкою в шлюбі нетривалий час, вона є працездатною, а тому, на його думку, немає підстав для стягнення на її користь аліментів. 
Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі із 22.12.2017 року (а.с.3 зворот).
Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).
Фактично сторони припинили шлюбні відносини, чого вони не заперечують.
ОСОБА_1 працює з 16.12.2019 року в ТОВ «Гранд Транс Інвест» на посаді менеджера та його дохід із 16.12.2019 року по 30.04.2020 року склав 21 400 грн (а.с.30).
Водночас ОСОБА_2 не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 49).
Оскільки позивачка здійснює догляд за спільною із відповідачем донькою та не має власного доходу для задоволення своїх потреб, тому звернулася до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що в забезпечення інтересів дитини, які полягають, крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, необхідно стягнути аліменти. А при визначенні розміру аліментів суд виходив із суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини та з урахуванням відомостей про матеріальний стан відповідача, керуючись принципом доцільності, справедливості, вважав необхідним встановити розмір аліментів на рівні 1500,00 грн. щомісячно. При цьому суд звернув увагу, що обов`язок утримання дитини є спільним для батьків. Також вважав, що відповідачем не спростовано твердження позивача про матеріальну спроможність надавати допомогу на утримання дружини, та стягнув аліменти на її утримання в сумі 500,00 грн. щомісячно.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Виходячи із положень ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 Сімейного кодексу України  мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дочки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.
У зв`язку з наведеним суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 .
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частинами 1, 2 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В даному випадку, визначаючи розмір стягуваних аліментів на утримання спільної із позивачкою дитини, суд першої інстанції правильно застосувавши наведені вище положення СК України, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісяця.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності визначення аліментів в частці від доходу не заслуговують на увагу в силу приписів ст. ч. 3 ст. 181, ч. 1, 2 ст. 184 СК України, оскільки аліменти визначаються судом за заявою одержувача аліментів.
Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці в силу свого працездатного віку та стану здоров`я, а визначений судом розмір не буде обтяжливим для відповідача в силу того, що останній працює та отримує дохід.
Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають непрацездатні батьки, дід та баба, не може бути самостійною підставою для зменшення стягнутих судом першої інстанції аліментів, так як останні отримують пенсію та соціальну допомогу від держави, а підстави вважати що останні потребують матеріальної допомоги відповідача у суду відсутні.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного цивільного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259,268,367,368,375,381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з цього дня може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Судді