ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/184/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, відділу інспектування управління інспектування Черкаської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення та повідомлення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 » звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, відділу інспектування управління інспектування Черкаської міської ради, в якому просить:
-          визнати протиправними дії відділу інспектування управління інспектування Черкаської міської ради щодо складання акту від 17 жовтня 2019 року про перевірку розміщення ТС ФОП « ОСОБА_1 » по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;
-          визнати протиправним та скасувати рішення управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року №698 по АДРЕСА_1 біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;
-          визнати протиправним та скасувати повідомлення управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 11 листопада 2019 року №4546-01-14 про прийняття рішення про анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року №698 по бульвару Шевченка біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову фізичній особі-підприємцю « ОСОБА_1 » відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ФОП « ОСОБА_1 » звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення.
Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що управління інспектування Черкаської міської ради не має повноважень щодо надання висновків відповідності чи невідповідності тимчасової споруди паспорту прив`язки, що на його думку, підтверджується Положенням про управління інспектування Черкаської міської ради, затвердженим рішенням Черкаської міської ради від 16 грудня 2016 року №2-1496. В оскаржуваному акті, складеному спеціалістами відділу інспектування Черкаської міської ради та у повідомленні про прийняття рішення про анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди відсутні посилання на конкретний пункт Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України №244 від 21 жовтня 2011 року (далі - Порядок №244). Окрім того, апелянт зазначає, що ФОП « ОСОБА_1 » не повідомлено про проведення перевірки.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП « ОСОБА_1 », встановлено учасникам процесу строк, протягом якого можливо подати відзив на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.
Від уповноваженого представника відділу інспектування управління інспектування Черкаської міської ради надійшли заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначається, що перевірка відповідності тимчасової споруди ФОП « ОСОБА_1 » паспорту прив`язки здійснювалася в рамках самоврядного контролю за станом благоустрою міста Черкаси, тому спеціалісти відділу діяли виключно на підставі та у межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений  чинним законодавством. Оскілки ФОП « ОСОБА_1 » не дотрималася вимог паспорта прив`язки при встановленні тимчасової споруди, тобто умов пункту 2.27 Порядку №244, то було прийнято рішення про анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року №698, виданого ФОП « ОСОБА_1 ». 
Від інших відповідачів у справі письмових заперечень на апеляційну скаргу не надходило.
В судове засідання представники сторін не прибули, у зв`язку з чим колегією суддів ухвалено продовжувати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.  
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 05 листопада 2012 року. Управлінням планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради 09 червня 2017 року видано позивачу паспорт прив`язки тимчасової споруди № 698 на розміщення торгівельного павільйону загальною площею 30 кв.м. по АДРЕСА_1 , біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з терміном дії до 29 травня 2020 року. 
Відповідно до пояснювальної записки до паспорта прив`язки №698 від 09 червня 2017 року тимчасова споруда повинна містити, зокрема, мощення «старе місто» та урну, які під час проведення перевірки були відсутні. 
В акті перевірки від 17 жовтня 2019 року управлінням інспектування Черкаської міської ради зазначено, що тимчасова споруда розміщена з порушеннями умов паспорту прив`язки, а саме: відсутні фігурні блоки, урни. Тимчасова споруда зачинена. На підтвердження зазначених порушень до акту додано фотозвіт.
Також у паспорті прив`язки наявна примітка такого змісту: "Замовник зобов`язаний протягом 6 місяців з дати видачі паспорта прив`язки подати до управління планування та архітектури заяву з підтвердженням виконання вимог паспорта прив`язки. Відхилення паспорта прив`язки не допускається. Недотримання вимог паспорта прив`язки є підставою для його ануляції".
Отже, позивач упродовж 6 місяців з дати видачі паспорта прив`язки зобов`язаний був подати до управління планування та архітектури заяву з підтвердженням виконання вимог паспорта прив`язки, але даної вимоги не виконав, чого не спростовував під час розгляду справи судом першої інстанції, а також не заперечує в апеляційній скарзі.
Надалі, Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради 11 листопада 2019 року, на підставі акту перевірки від 17 жовтня 2019 року, складеного управлінням інспектування Черкаської міської ради, прийнято повідомлення №4546-01-14 про анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року №698 по бульвару Шевченка, біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Оскаржуючи рішення та повідомлення управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року №698 по бульвару Шевченка біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , ФОП « ОСОБА_1 » зазначає, що відповідачі вийшли за межі своїх повноважень, зокрема, управління інспектування Черкаської міської ради не має повноважень щодо надання висновків відповідності чи невідповідності тимчасової споруди паспорту прив`язки.
Оцінюючи зазначені аргументи позивача, колегія суддів виходить з того, що відповідно до  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з положеннями частини третьої  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI  (далі - Закон №3038-VI) передбачено, що відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються  Конституцією України, Цивільним, Господарським, Земельним кодексами України, цим Законом,  Законами України "Про Генеральну схему планування території України", «Про основи містобудування", «Про архітектурну діяльність", "Про комплекс реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", «Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, визначено  Законом України "Про благоустрій населених пунктів" №2807-IV (далі - Закон №2807-IV).
Управління у сфері благоустрою населених пунктів згідно з частиною першою  статті 5 Закону №2807-IV  здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Відповідно до частини другої  статті10 Закону №2807-IV  до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить:
1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;
2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях;
3) організація місць відпочинку для населення;
4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів;
5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо;
6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою;
7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території;
8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиральнь;
9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;
10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою;
11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища;
12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;
13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку";
14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до  статті 12 Закону №2807-IV  суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Відповідно до  статті 38 Закону №2807-IV  контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, і вимог цього  Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.
Організація благоустрою населених пунктів, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, сприяння розвитку всіх форм торгівлі відповідно до підпунктів 7, 8 "а" частини першої  статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР  належать до власних (самоврядних) повноважень відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Згідно зі  статтею 40 Закону №2807-IV  міські ради та їх виконавчі органи здійснюють у сфері благоустрою населених пунктів самоврядний контроль.
Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.
Відповідно до частини третьої  статті 40 Закону №2807-IV  самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з пунктом 1.3 Положення про департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 12 травня 2017 року №2-2001, Департамент є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому порядку, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, круглу печатку із зображенням Державного Герба України, печатки, штампи та відповідні бланки із своїм найменуванням, рахунки спеціальних коштів та інші рахунки, передбачені чинним законодавством України, може бути позивачем та відповідачем у судах.
За пунктами 1.5, 1.7 наведеного Положення підрозділи департаменту (управління, відділи та сектори) (далі підрозділи департаменту) не мають статусу юридичної особи, діють у складі департаменту, керуючись цим Положенням.
Підрозділи департаменту діють на підставі положень, які затверджуються директором департаменту та цього Положення про департамент.
У складі департаменту діє спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури управління планування та архітектури.
Положенням про управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, затвердженим наказом  Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 23 серпня 2017 року №70 (далі - Положення №70) визначено, що    управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради є виконавчим органом Черкаської міської ради, утвореним у складі Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, та є уповноваженим органом містобудування та архітектури відповідно до вимог  Законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", «Про архітектурну діяльність»  та інших законодавчих актів, які регулюють діяльність у сфері архітектури та містобудування.
Згідно з    Положенням №70 до основних напрямків діяльності, завдань та повноважень управління належать здійснення повноважень органу    містобудування та архітектури зокрема оформлення (надання) паспорту прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності або відмови у його наданні за наявності визначених  законом  підстав, зупинення, анулювання паспорту прив`язки для здійснення    підприємницької діяльності за наявності визначених  законом  підстав.
Управлінням планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради прийнято рішення про анулювання    паспорта прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року № 698 по бульвару Шевченка, біля будинків №409 та АДРЕСА_2, про що винесене оскаржуване повідомлення від 11 листопада 2019 року №4546-01-14, у зв`язку із встановленням управлінням інспектування Черкаської міської ради недотримання позивачем вимог паспорта прив`язки при встановленні ТС, про що складено відповідний акт.
Відповідно до Положення про управління інспектування Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 12 червня 2018 року №2-3397 (далі - Положення №2-3397) управління інспектування Черкаської міської ради є виконавчим органом    Черкаської міської ради, підконтрольний та підзвітний Черкаській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітетові та міському голові міста Черкаси, забезпечує реалізацію державної політики (в межах власних і делегованих повноважень) щодо контролю за виконанням суб`єктами господарювання законодавства України з питань екології та раціонального природокористування, архітектури, містобудування та рекламної діяльності, землекористування, торгівлі, побутового обслуговування, послуг, ресторанного господарства, ринків, вуличної інфраструктури, транспортного обслуговування та зв`язку.
До основних напрямків діяльності управління інспектування та його повноважень належить забезпечення в межах своїх повноважень контролю з метою дотримання законодавства та захисту прав і законних інтересів територіальної громади міста Черкаси за виконанням відповідними підприємствами усіх форм власності, установами, організаціями, юридичними, фізичними особами, мешканцями міста рішень міської ради та її виконкому, розпоряджень міського голови з питань екології та раціонального природокористування, архітектури, містобудування та рекламної діяльності, землекористування, торгівлі, побутового обслуговування, послуг, ресторанного господарства, ринків, вуличної інфраструктури, транспортного обслуговування та зв`язку, інформаційних технологій та дорожнього господарства; організація контролю за дотриманням законодавства України, рішень Черкаської міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень міського голови міста Черкаси.
Відповідно до розділу 3    Положення №2-3397 управління інспектування Черкаської міської ради має право здійснювати в установленому чинним законодавством порядку перевірку об`єктів у галузях торгівлі, побутового обслуговування, ресторанного господарства; правил утримання території м. Черкаси, дотримання тиші, торгівлі на ринках м. Черкаси, розміщення рекламних щитів та рекламної продукції, будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів житлово-цивільного, виробничого та іншого призначення, реставрації архітектурних пам`ятників, будівництва об`єктів інженерної та транспортної інфраструктури і зв`язку, екології та природокористування, тощо; складати обов`язкові для виконання Приписи та Акти щодо усунення порушень з питань, які входять до компетенції управління інспектування; вносити подання відповідним органам про анулювання або зупинення дії дозволів, ліцензій на право здійснення окремих видів господарської діяльності.
Отже, наведені вище положення нормативно-правових актів надають управлінню інспектування Черкаської міської ради право складати Акти щодо усунення порушень з питань, які входять до компетенції управління інспектування, а також вносити подання відповідним органам про анулювання або зупинення дії дозволів, ліцензій на право здійснення окремих видів господарської діяльності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність ознак протиправності у діях відділу інспектування управління інспектування Черкаської міської ради щодо складання акту від 17 жовтня 2019 року. 
Стосовно доводів апелянта про наявність підстав для скасування рішення управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди від 09 червня 2017 року №698 по бульвару Шевченка біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, то колегія суддів зазначає,  що виявлені в результаті перевірки порушення по суті, а саме: відсутність фігурних блоків та урни, установлення яких передбачено паспортом прив`язки тимчасової споруди, позивачем не заперечуються.
Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Порядку №244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.
Пунктом 2.20 Порядку №244 визначено, що встановлення ТС здійснюється    відповідно    до паспорта прив`язки.
Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається (пункт 2.21 Порядку № 244).
Як свідчать матеріали справи, при проведенні 17 жовтня 2019 року управлінням інспектування Черкаської міської ради перевірки ТС ФОП « ОСОБА_1 » встановлено недотримання позивачем вимог паспорта прив`язки при встановленні ТС: відсутні фігурні блоки, урна.
Відповідно до пункту 2.27    Порядку №244 дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов:
-          недотримання вимог паспорта прив`язки при її встановленні;
-          невстановлення ТС  протягом  6  місяців  з  дати  отримання паспорта прив`язки;
-          надання недостовірних    відомостей у документах,    зазначених у пункті 2.6 цього Порядку,  під час підготовки  паспорта  прив`язки ТС.
Відтак, за умов встановлення за результатами перевірки обставин недотримання вимог паспорта прив`язки при встановленні тимчасової споруди, у Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради виникли обґрунтовані підстави для анулювання дії такого паспорта прив`язки, про що повідомлено ФОП « ОСОБА_1 » листом від 11 листопада 2019 року №4546-01-14.
Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, виходячи зі змісту частини першої  статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним з проявів верховенства права, як підкреслюється у підпункті 4.1 цього рішення, є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в  Конституції України.
Відтак, забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів у даній справі полягає у необхідності дотримання фізичною особою-підприємцем правил благоустрою, визначених, зокрема,  Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Порядком № 244.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 821/140/18, від 31 травня 2019 року у справі № 823/687/18, від 17 вересня 2020 року у справі №823/762/18.
Частиною другою статті  6  та частиною першої статті  7 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що суд вирішує справи відповідно до  Конституції  та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статей  1  та  17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"  (метою цього  Закону  є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Враховуючи зазначені положення  Конституції  та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, колегією суддів з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.
Так, про необхідність забезпечення справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, йдеться у ряді рішень Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland, заява № 18131/91) та рішення у справі «Йоханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland, заява № 10163/02).
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Крім того, у пункті 80 рішення у справі «Перес проти Франції» («Perez v. France», заява № 47287/99) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (див. рішення у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italy), заява № 6694/74, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно «заслухані», тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи (див. рішення у справі «Ван де Хурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. Netherlands), заява № 16034/90, пункт 59).
Також у пункті 71 рішення у справі «Пелекі проти Греції» (Peleki v. Greece, заява № 69291/12) ЄСПЛ нагадав, що внутрішнє рішення суду може бути визначене як «довільне» з точки зору порушення справедливого судового розгляду лише в тому випадку, якщо воно позбавлене міркувань або якщо це міркування ґрунтується на явній помилці факту чи закону, допущеної національним судом, що призводить до «заперечення справедливості» (Moreira Ferreira v. Portugal (no 2), заява № 19867/12, пункт 85). З цього також випливає, що зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.
 Наведене у сукупності дає підстави для того висновку, що прийняття відповідачем рішення про анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди ФОП « ОСОБА_1 » є правомірним та таким, що вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Також, колегія суддів зазначає, що в частині доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Шостий апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       Л.О. Костюк

                                                                                                           О.Є. Пилипенко