ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" жовтня 2020 р.                                       Справа№ 910/1590/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Мальченко А.О. 
 секретар судового засідання: Михайленко С.О.
сторони явку своїх представників не забезпечили 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 року (повний текст складено 05.06.2020 р.)
у справі № 910/1590/20 (суддя Гулевець О.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", 
до Акціонерного товариства "Українська залізниця", 
про стягнення 1 874 663, 66 грн., -
в с т а н о в и в :
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 1 874 663, 66 грн. (а.с. 1-8).
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом, порушив взяті на себе зобов`язання, та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у сумі 1 874 663, 66 грн.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 у справі №910/1590/20 позов задоволено (т.ІІ, а.с. 65-72).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.          Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 2022/1083 від 30.07.2020, в якій просить "скасувати в частині оскаржуваної суми рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2020. у справі №910/1590/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині розрахованій в апеляційній скарзі. Зменшити розмір штрафу до 5% від оскаржуваної суми".

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          Відповідач у апеляційній скарзі зазначає про те, що судом не надано уваги розрахункам через АРМ. На переконання відповідача "згідно листа причетного структурного підрозділу, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, розрахована через АРМ ПТД, склала 1 603 585,18 грн., що менше заявленої суми на 271 078.48 грн."
4.2.          Стягнення штрафу нанесе суттєву шкоду бюджету об`єкта державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та знівелює мету постанови Кабінету міністрів України "Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави" від 20 листопада 2019 р. № 950, а саме: ефективне використання і збереження майна підприємства. Позбавлення оборотних коштів AT "Українська залізниця", як стратегічного перевізника військових вантажів, підриває безпеку держави. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що збитки внаслідок прострочення в доставці вантажу взагалі відсутні, AT "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" просить суд врахувати заяву про зменшення штрафних санкцій.
4.3.          Суд не врахував викладену в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 правову позицію у справі №9901/264/19, про те, що такі дії адвоката, як перевірка та подання позовної заяви до суду не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1,19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". 

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2020 року, матеріали судової справи № 910/1590/20 разом з апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі № 910/1590/20 та повідомлено учасників справи про те, що судове засідання відбудеться 15.09.2020 р.
6.3.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 р. розгляд справи відкладено на 13.10.2020 р.

7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          У судове засідання 13.10.2020 р. відповідач явку свого представника не забезпечив про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовою розпискою від 15.09.2020.
7.2.          13.10.2020 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано з посиланням на неможливість явки у призначене на 13.10.2020 р. судове засідання представника відповідача з огляду на погіршення епідеміологічної ситуації в Україні.
Частиною 2  ст. 202 ГПК України  визначено, що суд "відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1)неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він  повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього  Кодексу  судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження."
Тобто положеннями вказаної статі визначено, що розгляд справи може бути відкладено  у випадку неможливості явки представника сторони у судове засідання за наявності обґрунтованих причин такої неявки  та за умови дотримання встановленого цим Кодексом строку, у межах якого може бути здійснено відкладення.
Постановою КМУ №211 від 11.03.2020 р. (з урахуванням внесених  постановою КМУ від 16.03.2020 р. №215  змін), заборон на функціонування органів судової влади не встановлено, як і проведення заходів, у яких бере участь до 10 осіб, в т.ч. необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
При цьому, саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів. Аналогічна права позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2020 р. у справі№908/2323/19.
Ухвалою від 28.08.2020 р., якою розгляд справи було відкладено на 13.10.2020 р. доведено до відома учасників апеляційного провадження,  що їх участь у судовому засіданні не є обов`язковою, про те, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті, а також про необхідність завчасно повідомити суд про бажання сторін обов`язкової участі їх представників у судовому засіданні.
Враховуючи викладене та те, що розгляд справи відкладався, відповідачем надавались пояснення по суті спору у судовому засіданні 15.09.2020, станом на момент проведення судового засідання 13.10.2020 р. відсутні законодавчі обмеження щодо участі представників сторін у судових засіданнях, відповідачем не заявлено про необхідність обов`язкової участі його представника у судовому засіданні 13.10.2020 р., а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.
7.3.          У судове засідання 13.10.2020 р. сторони явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 0411631996990 та 0411631997007, а також судовою розпискою від 15.09.2020.
7.4.          Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          Протягом вересня 2019 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" до станції призначення - Маріуполь - Сортувальний та Асланове Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" згідно залізничних накладних (т.І, а.с. 17-313).
8.2.          Відповідно до графи 52 залізничних накладних вантаж, що прямував за залізничними накладними, залізницею було доставлено позивачу після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчить календарний штемпель видачі вантажу.

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що перевезення вантажу за вказаними позивачем накладними здійснено відповідачем з порушенням визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у зв`язку з чим мало місце порушення відповідачем вимог п. 41 Статуту, внаслідок чого позивачем нарахований штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1 874 663, 66 грн.
9.2.          Матеріалами справи підтверджено, що протягом вересня 2019 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" до станції призначення - Маріуполь - Сортувальний та Асланове здійснено перевезення вантажів, згідно залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.
9.3.          Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу. 
9.4.          При цьому, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.
9.5.          Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу становить 1 874 663,66 грн.
9.6.          Розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є обґрунтованим, арифметично правильним, відповідає фактичним обставинам справи та не спростований відповідачем.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано того, що відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил, що є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу. 

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Колегія суддів зазначає про відсутність підстав для врахування тверджень відповідача про те, що судом не надано уваги розрахункам через АРМ, а також листа причетного структурного підрозділу, які відповідач долучив до апеляційної скарги з огляду на те, що такі документи на стадії розгляду справи судом першої інстанції у визначений для подання доказів строк, - не подавались, а відповідно, і не могли бути оцінені судом першої інстанції. Також відповідачем не доведено того, що ним такі документи направлялись до суду першої інстанції. Докази надходження до суду першої інстанції відзиву, розрахункам через АРМ, а також листа причетного структурного підрозділу, матеріали справи, а також АСДС "Діловодство спеціалізованого суду", - не містять.
Відповідно до ч. 1  ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Відповідно до ч. 4  ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.02.2020 призначено підготовче засідання у справі на 25.02.2020 р. та встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали (т.ІІ, а.с. 2-3).
Вказану ухвалу отримано відповідачем 14.02.2020 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.ІІ, а.с. 5).
Таким чином відзив, а також всі наявні докази відповідач мав подати до 29.02.2020 р.
При цьому, відповідачем не обґрунтовано об`єктивних підстав, за яких додані до апеляційної скарги документи не могли бути подані до суду першої інстанції у строк до 29.02.2020 р., вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 р. щодо надання письмових пояснень щодо доданого до позовної заяви розрахунку суми штрафу за прострочення доставки вантажу по кожній накладній у порядку визначеному у вказаному розрахунку, - відповідач не виконав, існування поважних причин прострочення термінів доставки вантажу, - не довів, доказів на спростування факту порушення строку доставки вантажу, - не надав.
Наданий в обґрунтування направлення до суду першої інстанції відзиву список №1043 від 04.03.2020 та поштова квитанція №407/15-3 не свідчать про направлення до суду у встановлений ним строк саме відзиву у справі №910/1590/20 разом з доданими до нього документами, яким є опис вкладення у цінний лист, який відповідачем не надано.
11.2.          Колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення викладеного в апеляційній скарзі клопотання відповідача про зменшення суми штрафу з огляду на те, що відповідачем не доведено об`єктивних підстав та існування обставин, з якими положення ст.ст. 219, 233 ГК України та ст. 553 ЦК України пов`язують можливість зменшення розміру його відповідальності. Враховуючи адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущені порушення строку доставки вантажу, виходячи з необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін та з урахуванням того, що розмір штрафу визначено законодавством, у відповідності до якого позивачем здійснено розрахунок пред`явленої до стягнення суми, штрафні санкції не є значно чи надмірно великими, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем існування обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру штрафу не доведено, з огляду на що стягнення таких санкцій має здійснюватись у визначеному позивачем розмірі.
11.3.          Також колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень відповідача на викладену в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 по справі № 9901/264/19 правову позицію, оскільки зазначену ухвалу мотивовано тим, що: "виїзд адвоката до Касаційного адміністративного суду для подання позову до канцелярії суду (500 гривень) та подання позову безпосередньо до канцелярії Касаційного адміністративного суду (500 грн. гривень) не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями  1,  19 Закону № 5076-VI. А тому, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу", натомість у даній справі позивач у складі витрат на надання правничої допомоги просить стягнути з відповідача витати щодо "перевірки та подання позовної заяви до суду", вартість такої послуги погоджена сторонами, факт її надання підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Крім того, ст. 126 ГПК України передбачено можливість зменшення судом розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами виключно у разі недотримання заявником таких витрат вимог частини четвертої цієї статті та за клопотанням іншої сторони. Разом з тим, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, такого клопотання відповідачем до суду першої інстанції подано не було, об`єктивних підстав неможливості вчинення таких дій - не обґрунтовано.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем прав позивача на своєчасну доставку вантажу, за що передбачено відповідальність у вигляді штрафу.

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).
13.3.          Відповідно до ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.
13.4.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.5.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України). 
13.6.          Зі змісту ч.4 ст. 75 ГПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
13.7.          Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.8.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.9.          Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
13.10.          Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
13.11.          Відповідно до частин 1, 2  статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
13.12.          Відповідно до  статті 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
13.13.          Згідно із частиною 6  статті 306 ГК України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються  Цивільним кодексом України  та іншими нормативно-правовими актами.
13.14.          Частиною 5  статті 307 ГК України  передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
13.15.          Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998  затверджено  Статут залізниць України  (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту).
13.16.          На підставі Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (пункт 5 Статуту).
13.17.          Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
13.18.          Пунктами 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
13.19.          Відповідно до  статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
13.20.          Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також частиною 2  статті 307 ГК України.
13.21.          Відповідно до частини 1  статті 919 ЦК України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
13.22.          Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1  статті 313 ГК України).
13.23.          Згідно зі  статтею 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
13.24.          Відповідно до пункту 41  Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
13.25.          Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
13.26.          Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
13.27.          Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (п.2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).
13.28.          Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів (п.2.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів).
13.29.          Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
13.30.          Відповідно до пункту 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
13.31.          Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.
13.32.          Згідно зі  статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт"  у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються  Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених  Статутом залізниць України.
13.33.          Відповідно до пункту 116  Статуту залізниць України  за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.
13.34.          Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
13.35.          У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 р. у справі №916/2154/19 викладено правову позицію, відповідно до якої: "Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена  статтею 233 ГК України  та частиною 3  статті 551 ЦК України.
Частинами 1 та 2  статті 233 ГК України  передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
У частині 3  статті 551 ЦК України  передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки."

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.          Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення в оскаржуваній частині ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі №910/1590/20 залишити без змін..
14.3.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі № 910/1590/20 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі № 910/1590/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі №910/1590/20 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця".
4. Справу №910/1590/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 15.10.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                А.О. Мальченко