УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху
23 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №140/3043/19
провадження №К/9901/28958/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Кравчука В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 140/3043/19 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:
(і) визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо включення інформації про рахунки ОСОБА_1 до повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
(іі) зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 в загальному розмірі 30 710,73 грн.
Волинський окружний адміністративний суд ухвалою від 11.12.2019, яку Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17.03.2020 залишив без змін, позов ОСОБА_1 залишив без розгляду.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й скерувати справу для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що зазначену скаргу належить залишити без руху з огляду на таке.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Водночас частина друга статті 329 КАС України встановлює, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк на касаційне оскарження заявниця пропустила, оскільки оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене 17.03.2020, а касаційна скарга подана 29.10.2020 (згідно з відтиском штемпеля оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на конверті, у якому надійшла касаційна скарга).
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд про поновлення строку на касаційне оскарження зважаючи на те, що вперше касаційну скаргу позивачка подала у встановлений законом строк, утім вона була повернута їй ухвалою Верховного суду від 26.08.2020. Водночас заявниця зазначає, що одержавши ухвалу Верховного суду від 26.08.2020, вона без зволікань вдруге подала касаційну скаргу, яку Верховний Суд ухвалою від 19.10.2020 також їй повернув. Після цього, як стверджує скаржниця, вона у максимально стислий строк звернулась до суду касаційної інстанції втретє. З огляду на наведене ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для поновлення їй строку подання касаційної скарги на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020.
На підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів встановила, що Верховний Суд ухвалами від 26.08.2020 та від 19.10.2020 вже повертав ОСОБА_1 її касаційні скарги на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі №  140/3043/19 з підстав несплати позивачкою судового збору за подання відповідних касаційних скарг.
У цьому контексті Верховний Суд звертає увагу на те, що стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.
Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслений характер процесуальної поведінки учасників справи, відповідно до якого особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку на касаційне оскарження, а також стосовно належного оформлення касаційної скарги. Для цього учасник справи повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Водночас тлумачення приписів частини третьої статті 329 КАС України дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом у особливих, екстраординарних випадках й тільки за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених належними доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.
Важливість дотримання строків звернення з касаційною скаргою також зумовлена й тим, що у контексті концепції справедливого судового розгляду особливу цінність має принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення тільки з метою повторного слухання справи та ухвалення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий, тільки коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.
Колегія суддів підкреслює, що особливими та непереборними визнаються обставини, які не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, які не залежать від волі особи та об`єктивно унеможливлюють вчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду з касаційною скаргою.
Утім обставини, якими скаржниця обґрунтовує поважність причин пропуску нею строку на подання касаційної скарги, не дають підстав для того, щоб вважати їх об`єктивними та непереборними.
Зокрема, беручи до уваги правила статей 44, 45 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що невиконання заявницею вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, неодноразове повернення заявниці її касаційних скарг, не належить до об`єктивних обставин особливого й непереборного характеру та не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку на касаційне оскарження ініціювати касаційний перегляд судового рішення.
Колегія суддів вважає наведені скаржницею причини пропуску строку на касаційне оскарження неповажними, оскільки, як вбачається зі змісту ухвал Верховного Суду від 26.08.2020 та від 19.10.2020 у цій справі, касаційна скарга позивачки поверталась їй два рази з підстав недолучення до касаційної скарги документа, який підтверджував би сплату судового збору за її подання. Зазначене дає підстави вважати, що скаржниця пропустила строк на касаційне оскарження саме з суб`єктивних причин, які не можуть вважатись поважними, оскільки остання не вжила достатніх заходів для усунення причин (недоліків), які стали підставою для неодноразового повернення їй касаційної скарги.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений частиною першою статті 329 КАС України, скаржниця не зазначила.
Водночас колегія суддів зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Заявниця не долучила до касаційної скарги документ про сплату судового збору.
За приписами частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Своєю чергою відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102 гривні.
Отже, розмір належного до сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги становить 2102  грн.
Водночас у своїй касаційній скарзі позивачка покликається на те, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 (далі за текстом - Закон № 1023-XII).
Надаючи оцінку обґрунтованості такого доводу заявниці, колегія суддів бере до уваги таке.
Закон № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до частини третьої статті 22 цього Закону споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, оскільки відповідно до частини першої статті 3 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 (далі за текстом - Закон № 4452-VI) він є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Крім того, відповідно до частини третьої статті 3 цього ж Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що не має на меті отримання прибутку.
Тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не підпадає під категорію фінансової установи, яка під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Отже, на фізичних осіб-вкладників комерційних банків під час дії тимчасової адміністрації у них не розповсюджується дія частини третьої статті 22 Закону №  1023-XII, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
За таких обставин Верховний Суд констатує, що дія частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, сформульованою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 817/777/16.
За таких обставин касаційну скаргу треба залишити без руху та встановити скаржнику строк для усунення її недоліків у спосіб надсилання на адресу суду документа про сплату судового збору в розмірі 2102 грн.
Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету: 22030102
Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Одночасно за правилом частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Беручи до уваги те, що касаційна скарга подана без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі частини другої статті 332 КАС України та надати заявниці десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків, а саме: (1) подати заяву, в якій навести інші підстави та надати відповідні докази для поновлення строку на касаційне оскарження, а також (2) надіслати на адресу суду платіжний документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 2102 грн.
Керуючись приписами статей 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 140/3043/19 залишити без руху.
2. Установити скаржниці десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
3. Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, буде підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук