Ухвала
іменем України
2 листопада 2020 року
м. Київ
Справа № 755/4904/20
Провадження № 51- 5161 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 серпня 2020 року клопотання потерпілого ОСОБА_4 задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження зазначеного вироку щодо ОСОБА_5 . Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишено без руху, з наданням апелянту семиденного строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі апеляційного суду. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 з доданими до неї матеріалами на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року у кримінальному провадженні №  12019100040009740 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто особі, яка її подала, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_6 з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала на підставі п. 4 ч. 3 ст.  399 КПК України.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить скасувати ухвалуКиївського апеляційного суду від 14 вересня 2020 рокута призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Так, на думку потерпілого, апеляційний суд дійшов хибного висновку, що він не усунув недоліки, зазначені в ухвалі від 6 серпня 2020 року. При цьому апеляційний суд, обмежившись загальними фразами, не конкретизував, у чому саме полягають суперечності різних частин змісту його апеляційної скарги. 
До того ж потерпілий посилається на договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокату ОСОБА_6 ним надано право підписувати від його імені апеляційні скарги. Отже, на думку потерпілого, апеляційна скарга може бути та була підписана і подана від його імені, але його представником – адвокатом ОСОБА_6 , а не окремою процесуальною особою.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
Як передбачено ч. 4 ст. 58 КПК України,представник потерпілого користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
А згідно з положеннями ч. 1 ст. 399 КПК України процесуальне право (можливість) усунути недоліки апеляційної скарги надається саме особі, яка подала апеляційну скаргу, і саме такій особі надсилається копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Таким чином, реалізацію відповідного процесуального права закон безпосередньо пов`язує лише з особою, яка подала апеляційну скаргу.
Як убачається з копії оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд правильно послався на положення ч. 1 ст. 393 процесуального права КПК України, зазначивши, що апеляційну скаргу, серед іншого, мають право подавати потерпілий або його представник, тобто, законом встановлено, що потерпілий та його представник – окремі процесуальні особи та різні суб`єкти апеляційного оскарження. 
При цьому колегія суддів апеляційної інстанції вказала, що ухвалою Київського апеляційного суду від 6 серпня 2020 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок місцевого суду залишено без руху з наданням апелянту семиденного строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі апеляційного суду. Водночас наголошено, що саме потерпілий ОСОБА_4 повинен був усунути зазначені в ухвалі апеляційного суду недоліки. Й оскільки у встановлений строк потерпілим ОСОБА_4 недоліки усунуті не були, його апеляційна скарга, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, підлягає поверненню особі, яка її подала.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема положень ч. 4 ст. 58, п. 7 ч. 1 ст.  393, ч. 1 та п. 1 ч.  3 ст. 399 КПК України у їх взаємозв`язку, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3