ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3515/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року (суддя Кравчук О.В., м. Кропивницький, повний тест ухвали складено 07.09.2020 року) в справі №340/3515/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, про визнання незаконною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, стягнення недоплаченої пенсії та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:
31.08.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (далі по тексту – відповідач або ГУ УПФУ), в якому просив суд визнати неправочинною та незаконною бездіяльність відповідача в ненарахуванні йому, в період з 22.05.2008 року по 01.09.2020 року пенсії в порядку, встановленому Постановою від 14.09.2011 року Кіровського районного суду міста Кіровограда по адміністративній справі №2а-16102/11; встановити, починаючи з 01.09.2020 року розмір щомісячної пенсії, орієнтовно в сумі 11498,50 грн.; стягнути з відповідача на свою користь недоплачену пенсію за період з 22.05.2008 року по 01.09.2020 року в загальній сумі, орієнтовно, 563988,75 грн.; стягнути  моральну шкоду в загальній сумі 500000 грн.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій просив скасувати ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір підсудний цивільній юрисдикції, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи публічно-правових спорах, зокрема фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Апелянт вказував, що його позовні вимоги стосуються нових правовідносин з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо встановлення в примусовому порядку, починаючи з 01.09.2020 року розміру щомісячної пенсії, орієнтовно, в сумі 11498,50 грн., як це передбачено експертним розрахунком суми щомісячної пенсії. Лише розрахунок розміру пенсії зробленого на підставі постанови від 14.09.2011 року Кіровського районного суду міста Кіровограда по справі №2а-16102/11. Апелянт вказував, що не просив суд у позовних вимогах зобов`язати відповідача виконати  постанову від 14.09.2011 року Кіровського районного суду міста Кіровограда по справі №2а-16102/11, тим більше, що така постанова скасована. Позовні вимоги щодо визнання неправочинною та незаконною бездіяльності відповідача, яка виражається в свідомому та відвертому невиконанні постанови від 14.09.2011 року по справі №2а-16102/11 за період з 01.10.2011 року по цей час, тобто майже 9 років, зовсім не відносяться до порядку виконання та до самого виконання постанови від 14.06.2019 року по справі № 404/2725/18. Позовні вимоги є самостійними, позов стосується не тільки бездіяльності відповідача, а й стосується відновлення прав щодо власного майна, яке виникло в 2011 році і яке постійно, на думку позивача, порушує відповідач. Апелянт вказував, що поданням позову є відновлення права на отримання належної пенсії, яке є конституційним та непорушним, відновлення прав можливе виключно в порядку окремого судового провадження щодо оскарження завідомо неправочинних та незаконних дій/ бездіяльності відповідача. Апелянт вказував, що посилання суду першої інстанції, на постанови ВП ВС по справам № 686/23317/13-а та № 816/2016/17, є помилковими, оскільки стосуються земельних питань, які не є життєво необхідними для позивачів і не є єдиним джерелом існування позивачів.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що позовні вимоги позивача стосуються вимог, щодо яких вже існує рішення суду. За наявності у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав постанови суду, що набрала законної сили, суд відмовляє у відкритті провадження. Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо невиконання судового рішення та спонукають відповідача виконати винесене у 2011 році судове рішення. Суд першої інстанції вказував, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Наявність у    Кодексі адміністративного судочинства України    спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження. Спонукання до виконання постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда в адміністративній справі №    2-а-16102/11 від 14 вересня 2011 року зазначено позивачем в позовних вимогах як предмет позову, у зв`язку з чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цього судового рішення. Суд першої інстанції зазначав, що ОСОБА_1 обрано спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача, вчиненої або не вчиненої на виконання рішення суду, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
          Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 31.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, в якому просив суд визнати неправочинною та незаконною бездіяльність відповідача в ненарахуванні йому, в період з 22.05.2008 року по 01.09.2020 року пенсії в порядку, встановленому постановою від 14.09.2011 року Кіровського районного суду міста Кіровограда по адміністративній справі №2а-16102/11; встановити, починаючи з 01.09.2020 року, розмір щомісячної пенсії, орієнтовно в сумі 11498,50 грн.; стягнути з відповідача на свою користь недоплачену пенсію за період з 22.05.2008 року по 01.09.2020 року в загальній сумі, орієнтовно, 563988,75 грн.; стягнути з моральну шкоду в загальній сумі 500000 грн. У позові вказував, що позовні вимоги є самостійними та відмінними від позовних вимог у справі №2а-16102/11.
Встановлено, що постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.09.2011 року у справі №2а-16102/11 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області    здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як особі, яка постраждала від наслідків катастрофи на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду IІI групи, основної державної пенсії з розрахунку шести мінімальних пенсій за віком, згідно частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно статтями 50 та 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22 травня 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року скасовано постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.09.2011 року та позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано    Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст.  50,  54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  з урахуванням ч. 1  ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 09 лютого 2011 року до змін у законодавстві або зміни соціального статусу особи, з урахуванням різниці яка була виплачена у цей період.
Встановлено, що 11.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Кіровоградській області з заявою в якій просив перерахувати його пенсію як інваліду Чорнобильської катастрофи, починаючи з 09.02.2011 року та виплатити недоплачені суми пенсії з 22.05.2008 року з урахуванням виплачених сум. Листом від 18.08.2020 року № 2259-2608/М08/8-1100/20 ОСОБА_1 , повідомлено про неможливість здійснення перерахунку пенсії, повідомлено, що рішення суду на яке посилається заявник як на порядок перерахунку пенсії, виконане.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до  пунктів 1, 2 частини 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно частин 1-2, 5-6 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.  Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частин 1, 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
ОСОБА_1 на свій розсуд вибрав спосіб захисту порушеного свого справа та звернувся з позовною заявою до суду. Позовна заява підлягає розгляду у судовому порядку, відповідність позовних вимог та дійсність порушення права може бути розглянута судом тільки під час розгляду позовних вимог по суті з дослідженням доказів.  
Позивач не позбавлений права змінити позовні вимоги, змінити предмет позову.
Згідно ч. 1 ст. 173 КАС України завданням підготовчого провадження є: зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
          Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позовні вимоги  позивача стосуються невиконання постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда в адміністративній справі №   2-а-16102/11 від 14.09.2011 року, спонукання відповідача до виконання рішення суду, яке набрало законної сили. ОСОБА_1 просив використати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в адміністративній справі від 14.09.2011 року №   2-а-16102/11 як порядок при нарахуванні йому в період з 22.05.2008 року по 01.09.2020 року пенсії, зобов`язати нараховувати пенсію керуючись рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда в адміністративній справі від 14.09.2011 року №   2-а-16102/11, при цьому не вказував на не виконання, неналежне виконання постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда в адміністративній справі від 14.09.2011 року №   2-а-16102/11.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення, починаючи з 01.09.2020 року розміру щомісячної пенсії, орієнтовно в сумі 11498,50 грн., стягнення на свою користь недоплачену пенсію за період з 22.05.2008 року по 01.09.2020 року в загальній сумі, орієнтовно, 563988,75 грн., стягнення моральної шкоди в загальній сумі 500000 грн. є новими позовними вимогами, які не розглядались судом, тим більше у межах справи №   2-а-16102/11. Суд першої інстанції невірно прийшов до висновку, проте що вищевказані позовні вимоги були предметом розгляду у суді та вже є вирішеними.
Позовні вимоги позивача стосуються нових правовідносин ОСОБА_1 з ГУ УПФУ щодо розміру пенсії. Право звернення позивача до суду виникло після звернення до відповідача та отримання відповіді від 18.08.2020 року № 2259-2608/М08/8-1100/20. 
Варто вказати, що суду першої інстанції недоречно посилається на правові позиції висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 року у справі № 816/2016/17. 
          Дійсно, Верховним Судом встановлено, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому      Законом України «Про виконавче провадження». Позивач повинен вичерпати всі можливі заходи примусу відповідача до виконання рішення.
          Проте, у цій справі, зокрема у позовних вимогах позивач не просить суд зобов`язати  ГУ ПФУ у Кіровоградській області виконати або інакше виконати постанову від 14.09.2011 року Кіровського районного суду міста Кіровограда у справі №2а-16102/11. Позовні вимоги ОСОБА_1 є новими, щодо яких судами ще не виносились рішення та позовні вимоги не розглядались. 
          Не слід залишати поза увагою право позивача на зміну своїх вимог у межах процесуального строку та у межах наділених прав.
Суд першої інстанції на стадії відмови у відкритті провадження у справі передчасно зробив висновок що спір між позивачем та відповідачем вже вирішений і наявне судове рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 312, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року  в справі №340/3515/20   – скасувати.
          Справу № 340/3515/20  направити для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
          Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова