Ухвала
 
02 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 466/939/18
провадження № 61-13628ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Будівельна компанія «Львів», ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Будівельна компанія «Львів», ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача причинених їй збитків у розмірі 65 532 грн та 34 000 грн, відшкодувати їй моральну шкоду та просить судові витрати покласти на відповідача.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона - ОСОБА_1 бажаючи зробити капітальний ремонт у власному житлі за адресою: АДРЕСА_1 , 27 жовтня 2017 року уклала договір                                        № 1710/Борислав-01 із ТзОВ «Будівельна компанія «Львів», яку знайшла на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі директора ОСОБА_2 про виконання підрядних робіт. ОСОБА_2 оглянув квартиру у присутності її матері та погодився розпочати виконання робіт після оформлення договору. Договір був надісланий їй на електронну скриньку. В подальшому велика частина переговорів між нею та ОСОБА_2 відносно ремонтних робіт здійснювалося по електронній пошті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Договір був підписаний дистанційно. Роботи були розпочаті та позивачем для виконання робіт підрядникові надсилалися грошові кошти, згідно з додатком до договору (графіка). До певного часу ремонтні роботи виконувалися належним чином, та в подальшому ОСОБА_1 було виявлено явні недоліки, а саме факти неякісного виконання штукатурки, за роботу та матеріали яких, нею було сплачено підряднику 65 532,40 грн. Вона надіслала претензії підряднику, просила надіслати їй звіт щодо матеріалів та їх використання, та підрядник ухилився від надання звіту. Також зазначає, що підрядник попросив її зробити переказ коштів на наступну стадію графіку - шпаклівка, які вона переслала підряднику у розмірі 1 050 євро двома частинами (500+550 євро). Вона надала час підряднику для усунення недоліків по штукатурці, та представником підрядника надано її матері ключі від ще не відремонтованої квартири. Сума завданих їй збитків становить 65 532 грн та 1 050 євро.
20 березня 2018 року позивач подала на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила відшкодувати причинені їй збитки у розмірі 65 532 грн та            34 000 грн, відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 3 000 грн та судові витрати покласти на відповідача.
14 серпня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 199 064 грн.
13 вересня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій вона просить стягнути з ТзОВ БК «Львів» 99 532 грн та з ОСОБА_2 99 533 грн заподіяних їй збитків та 3 000 грн моральної шкоди.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 03 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТзОВ «Будівельна компанія «Львів», ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди - відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 грудня                                  2019 року - залишено без змін.
07 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційного скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду               від 25 серпня 2020 року у вказаній вище справі. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом                      на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної               скарги) - 2 102 грн. 
Ціна позову у даній справі становить 202 065 грн, яка складається з:                                        99 532 грн та 99 533 грн - збитки, 3 000 грн - моральна шкода, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250=525 500 грн).
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року). 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Будівельна компанія «Львів», ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                В. С. Висоцька
 
                                                                                                    І. М. Фаловська