ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/263/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Принцевської Н.М.
суддів: Головея В.М., Діброви Г.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;
Представники сторін в судове засідання не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” 
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020
у справі №916/263/20
за позовом Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство”
до Приватного акціонерного товариства “Дунайсудноремонт”
про визнання недійсним договору №416 ТС на виконання ремонтних робіт від 04.07.2019,
(суддя першої інстанції: Мостепаненко Ю.І., дата та місце ухвалення додаткового рішення: 09.09.2020, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

03.02.2020 Приватне    акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" (далі – ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство")  звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Дунайсудноремонт" (далі – ПрАТ «Дунайсудноремонт»), в якій просить суд визнати недійсним договір №416 ТС на виконання ремонтних робіт від 04.07.2019, укладений між ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" та ПрАТ "Дунайсудноремонт", а також стягнути з відповідача    витрат по сплаті судового збору.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.08.2020 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області 09.09.2020 cтягнуто з   ПрАТ  "Українське Дунайське пароплавство"   на користь ПрАТ "Дунайсудноремонт" 6  445 грн.  витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції зазначив, що з огляду на перелік робіт, наданих адвокатом Селівановим С.А., вказаних в звіті про вчинення дій необхідних для надання правової допомоги від 26.08.2020, понесені відповідачем витрати на правничу допомогу підтверджені наявними в матеріалах справи доказами на загальну суму 6 445 грн.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство"  звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Апелянт вважає, що додаткове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6445,00 грн. є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права України.
Заявник апеляційної скарги зазначає, що в порушення норм чинного законодавства України відповідачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував здійснення витрат на професійну правничу допомогу.
Апелянт звертає увагу, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство"  зазначає, що судом першої інстанції було неповно встановлено всі обставини, які мають значення для справи та неправильно досліджено та оцінено докази при ухваленні додаткового рішення та, відповідно, порушено п.2 ч.2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття незаконного додаткового рішення по даній справі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 колегією суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І. відкрито апеляційне провадження по справі №916/263/20 за апеляцйіною скаргою Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020, розгляд справи призначено на 23.11.2020 року об 11-30  год.
У зв`язку з перебуванням судді учасника колегії суддів Ярош А.І. з 15.10.2020 по 30.10.2020 у відпустці, 16.10.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи для визначення судді, який є суддею учасником колегії суддів по справі №916/263/20.
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2020 визначено колегію суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів – Головея В.М., Діброви Г.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 у справі №916/263/20 прийнято до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у новому складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів-учасників колегії: Головея В.М., Діброви Г.І., розгляд справи №916/263/20 призначено у судовому засіданні на 30.11.2020 року о 14-45 год.
В судове засідання представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив. Від Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" 30.11.2020 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Розглянувши у судовому засіданні зазначене клопотання, колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство”, розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників учасників судового процесу, з огляду на наступне.
Зазначаючи про необхідність відкладення розгляду справи, апелянт вказав, що представник позивача Промах Алла Володимирівна 30.11.2020 зайнята в іншому судовому процесі, інший представник позивача Яременко Юлія Іванівна з 25.11.2020 по 02.12.2020 перебуває на лікарняному.
Ухвалою суду явка сторін обов`язковою не визнавалась, у разі необхідності керівник підприємства мав право особисто з`явитися до суду, або укласти договір про надання правової допомоги з іншим представником, проте вказаними правами не скористався, а тому судова колегія вважає, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що апеляційне провадження у справі відкрите 05.10.2020, про що повідомлено сторін, а відтак позивач був завчасно обізнаний про дату судового засідання і мав змогу забезпечити явку свого представника.
Відповідно до приписів ст.129 Конституції України, ст.2 Господарського процесуального кодексу України своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).
Відповідач не скористався своїм правом згідно з ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України  та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2020 ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство"    звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ПрАТ "Дунайсудноремонт", в якій просить суд визнати недійсним договір №416 ТС на виконання ремонтних робіт від 04.07.2019, укладений між ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" та ПрАТ "Дунайсудноремонт", а також просить суд стягнути з відповідача    витрат по сплаті судового збору.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.08.2020 по справі №916/263/20 в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства  "Українське Дунайське пароплавство"  до Приватного акціонерного товариства  "Дунайсудноремонт"   відмовлено. Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.
Під час розгляду справи, керуючись ч. 8  ст. 129 ГПК України, відповідачем  заявлено клопотання про надання доказів щодо необхідності сплати коштів на професійну правничу допомогу протягом п`яти  днів після ухвалення рішення у справі.
Враховуючи вказану заяву представника відповідача, судом при прийнятті рішення не було вирішено питання розподілення витрат на правову допомогу.
31.08.2020 до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання (вх. №22772/20) про долучення до матеріалів справи доказів щодо необхідності сплати коштів на професійну правничу допомогу, а саме: звіту від 26.08.2020 за договором від 03.01.2018, укладеним між ПрАТ  "Дунайсудноремонт" та адвокатом Селівановим С.А., та копії рахунку від 26.08.2020 №26/8-2 з метою подальшого вирішення питання про розподіл судових витрат.
09.09.2020 до Господарського суду Одеської області від ПрАТ  "Українське Дунайське пароплавство"  надійшло клопотання (вх.№23897/20), відповідно до якого останній просить суд відмовити ПрАТ «Дунайсудноремонт»  у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. На думку позивача, витрати на професійну правничу допомогу, що зазначені адвокатом Селівановим С.А., не підтверджені належними доказами, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою - шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами
Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з  критерію реальності адвокатських витрат  (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником про
Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, адвокатом Селівановим С.А. до Господарського суду Одеської області були надані наступні процесуальні документи: відзив на позовну заяву (вх.№7644/20 від 24.03.2020), клопотання про залишення позову без розгляду (вх.№17018/20 від 01.07.2020), письмові пояснення по справі (вх.№17021/20 від 01.07.2020; вх.№18924/20 від 20.07.2020) та  клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів (вх.№20418/20 від 03.08.2020).
Згідно звіту адвоката Селіванова С.А. про вчинення дій необхідних для надання правової допомоги за договором від 03.01.2018 по справі №916/263/20, вбачається, що адвокатом Селівановим С.А. надано відповідачу наступну правничу допомогу, зокрема,  представництво клієнта в суді  3 год. (вартість за годину 2  000 грн.)  на суму 6  000 грн.
Як вбачається з протоколів судових засідань адвокат Селіванов С.А. приймав участь в 9 судових засіданнях загальною тривалістю всього 55 хвилин, у зв`язку з чим суд першої інстанції, з урахуванням п.4.5 договору про надання правової допомоги від 03.01.2018, обґрунтовано та правомірно зазначив у додатковому рішенні, що підтвердженими є витрати на суму 1 945 грн.
З огляду на наведене, а також з огляду на наявні документи, які надані на підтвердження наданих робі, проаналізувавши перелік робіт, наданих адвокатом Селівановим С.А., вказаних в звіті про вчинення дій необхідних для надання правової допомоги від 26.08.2020, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу підтверджені наявними в матеріалах справи доказами на загальну суму 6 445 грн.
За таких обставин, враховуючи наявні матеріали справи, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи апелянта в частині того, що витрати на правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.10.2019р. по справі № 922/445/19, зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу  у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 4  ст. 129 ГПК України  судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 по даній справі апеляційну скаргу ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від 26.08.2020 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.          
Враховуючи вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство"  витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6444,00 грн. 
Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, додаткове рішення суду відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 у справі №916/263/20 задоволенню не підлягає, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 у справі №916/263/20 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 129,  269,  275,  276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 у справі №916/263/20 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 у справі №916/263/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя:                                                                 Н.М. Принцевська

Судді:                                                                                            В.М. Головевй
                                                                                                     
                                                                                                    Г.І. Діброва