ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року		Справа № 460/1453/20 пров. № А/857/11220/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С., 
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року (суддя Недашківська К.М., м.Рівне, повний текст складено 7 серпня 2020 року) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , (далі – ФОП) звернувся до суду із позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі – Митниця) в якому просив визнати протиправними та скасувати:
Рішення про коригування митної вартості товарів від 08.01.2020 №UA204000/2020/000003/2 (далі – Рішення) та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/000004 (далі – Картка відмови). 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованих товарів через наявність оформлень аналогічних товарів в базі ЄАІС Держмитслужби згідно митної декларації від 09.12.2019 №UA100010/2019/364755 (далі – МД-1) за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг, а надані декларантом додаткові документи не можуть братися до уваги через наявність неточностей. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ФОП (Покупець) та «Gruplast Gruba» Spolka Jawna (Постачальник) укладений Контракт від 20.01.2016 №2001216 (далі – Контракт) на поставку товару – Стретч плівки (далі – Товар).
Компанією «Gruplast Gruba» оформлено лист про те, що ФОП є офіційним дилером та безпосереднім імпортером продукції повного товариства «Gruplast Gruba» Spolka Jawna на український ринок (а.с.53, 134).
На виконання умов Контракту між сторонами правочину оформлена Специфікація від 20.12.2019 №132, відповідно до якої поставці підлягав товар: 1) «Стретч плівка поліетиленова технічна» за ціною 0,96 євро за кілограм – 9163,20 євро; 2) «Стретч плівка поліетиленова технічна» за ціною 0,96 євро за кілограм – 11429,76 євро; 3) «Стретч плівка поліетиленова технічна» за ціною 1,26 Євро за кілограм – 1500,66 євро; загальна вартість товару становить – 22093,62 євро (а.с.18).
Згідно Фактури від 23.12.2019 FVEXP/000224/19 (далі – Фактура) вартість партії Товару становить 22093,62 євро (а.с.22).
Постачальником оформлена також Специфікація від 23.12.2019 до Фактури, відповідно до якої позивачу постачався Товар за цінами: 0,96 євро за одиницю; 0,96 євро за одиницю; 1,26 євро за одиницю; разом – 19 палет; маса нетто – 22642 кг; маса брутто – 23117 кг. (а.с.23).
ФОП подано до Митниці митну декларацію від 27.12.2019 №UA204120.2019.307712 (далі – МД) щодо митного оформлення Товару, на загальну суму 22093,62 євро, за одиницю товару: 0,96 євро, 1,26 євро.
До МД надані наступні документи: пакувальний лист від 23.12.2019; платіжний документ Swift від 23.12.2019; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 23.12.2019; сертифікат з перевезення (проходження) товару EUR 1 PL/MF/AN0514950 від 23.12.2019; довідка про вартість транспортних послуг від 27.12.2019; калькуляція продукції від 23.12.2019; прайс-лист від 20.12.2019; додаткова угода від 26.08.2016 №1; додаткова угода від 09.02.2018 №2; додаткова угода від 27.12.2018 №3; додаткова угода від 31.07.2019 №4 від 31.07.2019; додаткова угода від 03.01.2020 №6; Контракт; Специфікація від 20.12.2019 №132 до Контракту; договір-Заявка на перевезення від 20.12.2019 №171; експертний висновок Житомирської Торгово-промислової палати №В-6 від 03.01.2020; Фактура; копія митної декларації країни відправлення від 23.12.2019 №19PL445010E1892506; переклад прайс-листа від 23.12.2019; переклад Калькуляції від 23.12.2019 (а.с.18-22).
За результатами розгляду поданих декларантом документів, в межах процедури митної консультації, відповідачем сформоване повідомлення із зазначенням: до митного оформлення надано Товар; до виникнення сумнівів у достовірності заявленої митної вартості товару призвело спрацювання обов`язкової до виконання форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2; Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів через наявність оформлень аналогічних товарів в базі ЄАІС Держмитслужби згідно МД від 09.12.2019 №UA100010/2019/364755 (далі – МД-1) за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг; при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності заяви, документа чи розрахунку, наданих для цілей визначення митної вартості; декларанту необхідно надати: (1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; (2) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових органів про вартість товару (далі – Повідомлення) (а.с.121).
Митним органом винесене Рішення, яким скориговано митну вартість Товару на рівні 1,51 USD/кг (а.с.11).
У графі 33 Рішення зазначені підстави для коригування митної вартості Товару:
митна вартість імпортованого товару не можу бути визначена за ціною рахунку щодо товару, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України (далі – МК) контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в базі даних ЄАІС Держмитслужби згідно МД від 09.12.2019 №UA100010/2019/364755 за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг;
також, до виникнення сумнівів у достовірності заявленої митної вартості товару призвело спрацювання обов`язкової до виконання форми митного контролю за індексом 105.2 та 106.2;
Митниця володіє інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС згідно МД-1 за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг;
за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятої до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статті 58-63 МК, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК;
вартість товару визначено на підставі положень Наказу ДФС від 11.09.2015 №68, Наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг відповідно до МД-1;
при цьому, для визначення митної вартості оцінюваного товару використано актуальну на дату оцінки та найменшу із альтернативних вартість, що заявлена до Митниці;
числове значення митної вартості товару становить 34189,42 USD, що з урахуванням курсу Національного банку України на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті становить 796370,23 грн.
Відповідачем також сформована Картка відмови відповідно до якої повідомлено про відмову у митному оформленні Товарів (а.с.13-14).
Відповідно до статті 49 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК).
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша-друга статті 52 МК).
Відповідно до частини восьмої – одинадцятої статті 52 МК у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
При поданні до митного органу митної декларації від 27.12.2019 №UA204120.2019.307712, декларантом заявлено митну вартість товарів згідно ціни поставки і обраний метод її визначення – основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (пункт 1 частини першої статті 57 МК України). 
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК).
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК).
Тобто, стаття 53 МК містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи: 
у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Зі змісту Повідомлення митного органу про надання додаткових документів вбачається, що такі документи витребовувалися від декларанта виключно з підстав: «митниця володіє інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС згідно МД-1 за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг».
Тобто, митний орган жодним чином не зазначає у Повідомленні про те, що подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; не вказує на наявність ознак підробки; не вказує на те, що такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, фактично підстав для витребування додаткових документів від декларанта у відповідача не було у порядку статті 53 МК. 
Обґрунтовуючи позицію щодо наявності у митного органу сумнівів у заявленій митній вартості товару, відповідач вказує, що згідно прайс-листа від 20.12.2019 вартість Товару визначена в діапазоні від 0,96 Євро/кг до 1,45 Євро/кг, на умовах поставки FCA Kolbiel, при замовленнях 100 тон на місяць, та вказує, що декларантом не надано доказів того, що обсяги поставки на місять становили 100 тон, що є умовою для застосування вказаних у прайс-листі цін. 
При цьому, Повідомлення про надання додаткових документів взагалі не містить опису таких обставин; такої підстави для коригування митної вартості товару не містить і оскаржуване Рішення.
Між тим, постачальником - «Gruplast Gruba» Spolka Jawna сформоване повідомлення від 30.01.2020, де зазначено, що ФОП являється постійним клієнтом з 2014 року; клієнт щомісяця купує товар до 100 тон; оскільки ціна на сировину LLDPE значно зменшилася, компанією встановлено ціну на загрузку плівки 23.12.2019 ФОП на рівні прайс-листа від 20.12.2019; поставлена плівка за технічними характеристиками однакова, проте відрізняється по кольору, товщині, ширині і намоту в рулоні, що впливає на її ціну; падіння ціни на сировину підтверджується біржовими котируваннями ICIS Indepent Commodity Intelligence Services від 03.01.2020 (а.с.52).
Даним листом додатково підтверджується той факт, що товар постачався позивачу за наявності об`єктивних причин зниження ціни на таких товар.  
Щодо такої підстави для витребування додаткових документів та формування оскаржуваного Рішення, як виникнення сумнівів у достовірності заявленої митної вартості товару призвело спрацювання обов`язкової до виконання форми митного контролю за індексом 105.2 та 106.2; Митниця володіє інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в згідно МД-1 за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг», суд зазначає наступне. 
Перелік підстав для формування митним органом вимоги про надання декларантом додаткових документів, що наведений у частині третій статті 53 МК є виключним (вичерпним): у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; у разі якщо документи містять  ознаки підробки; у разі якщо документи або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Повідомлення митного органу щодо витребування у декларанта додаткових документів не містить посилання на вказані вище підстави. 
Тобто, формуючи Повідомлення про необхідність надання декларантом додаткових документів, митний орган зобов`язаний чітко вказати на підставу витребування згідно переліку частини третьої статті 53 МК. 
Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС МД-1 за рівнем митної вартості 1,51 USD/кг, не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару. 
Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. 
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з частиною першою статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою статті 57 МК передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).
Разом з тим, Рішення не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості КТЗ почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх використання. 
Згідно з частиною першою статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).
При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).
З доводів відповідача-апелянта випливає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначеною за ціною договору, оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів та митниця володіє інформацією про вартість товару на рівні 1,51 USD/кг. 
Проте, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що при зверненні до митного органу щодо оформлення партії товару декларантом були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів. 
Суд зазначає, що декларантом одночасно із МД надано митному органу належні документи для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. 
Разом з тим, митним органом не наведено обґрунтованих підстав для зобов`язання декларанта подати додаткові документи, адже наданих декларантом документів було достатньо для визначення митної вартості за основним методом. 
Положення статті 53 МК не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже підтверджують митну вартість товару.
Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16.
Водночас, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Крім того, спрацювання системи управління ризиками 105-2 та 106-2 є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Суд також відхиляє доводи контролюючого органу про те, що митна вартість товару заявлена без надання достатніх документів щодо витрат на доставку та транспортування, та про те, що надані до митного оформлення документи містили неточності, однак, ні Повідомлення про витребування додаткових документів, ні оскаржуване Рішення не містять опису таких обставин взагалі. 
Натомість, позивачем надано усі належні документи щодо транспортування товару: Контракт; Додаткова угода №1 до Контракту; Додаткова угода №2 до Контракту; Договір-Заявка від 20.12.2019 №171 до Коговору; Акт здачі-прийняття робіт від 10.01.2020; Фактура TR2000001 (а.с.30-37).
Виходячи із наведених обставин справи та досліджених документів, митний орган не навів жодних правових підстав правомірності свого Рішення.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування Рішення і Картки відмови.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено та підписано 16 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням судді-доповідача на курсах з підвищення кваліфікації у період з 07.12.2020 по 11.12.2020.