Постанова
Іменем України
12 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 638/14302/18
провадження № 61-19797св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна, 
третя особа- Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л. М., третя особа - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява мотивована тим, що 30 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - 
АКБСР «Укрсоцбанк»), назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), а у подальшому - на 
АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 42 800 дол. США зі сплатою за користування кредитом 12,85 % річних з кінцевим терміном повернення 
до 10 серпня 2022 року. У подальшому між сторонами кредитного договору укладено додаткову угоду, якою збільшено відсоткову ставку до 13,85 %, суму кредиту до 67 508,51 дол. США та встановлено новий термін погашення кредиту до 10 липня 2027 року.
Кредитні зобов`язання були забезпечені іпотечним договором від 30 серпня 2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
З відомостей (інтернет сайту) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що право власності на вищевказану квартиру, яка належить йому на праві власності, 20 червня 2018 року зареєстроване державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л. М. за ПАТ «Укрсоцбанк».
Вказував, що перехід права власності на спірну квартиру до відповідача 
є незаконним, а рішення та запис про право власності повинні бути скасовані, оскільки суперечать закону та договору іпотеки. 
Так, під час реєстрації за банком права власності на квартиру 
АДРЕСА_1 були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови в державній реєстрації вищевказаних прав.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 20 червня 2018 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», винесене державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л. М., індексний номер 41702303, номер запису про право власності 26709677.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 березня 2019 року (в складі судді Цвірюка Д. В.) позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 20 червня 2018 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», винесене державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л. М., індексний номер 41702303, номер запису про право власності 26709677.
Стягнуто з державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л. М. на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 
704,80 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що станом на час проведення реєстраційної дії існували суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме: за 
ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 148,1 кв. м, а оскаржуваним у цій справі рішенням за ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,7 кв. м.
Отже, відповідачем порушено порядок державної реєстрації права власності, зокрема у порушення статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було належним чином перевірено відповідність заявлених прав і поданих (отриманих) документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Прийняте рішення про проведення державної реєстрації права власності за банком не відповідає вимогам законодавства.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову 
в задоволенні позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057,20 грн.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що під час здійснення державним реєстратором реєстрації права власності за банком на спірну квартиру жодних суперечностей у реєстрі не існувало, оскільки загальна площа квартири як на час реєстрації права власності за ОСОБА_1 , так і на час реєстрації права власності за банком була не змінною - 75,77 кв. м.
Позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо порушення державним реєстратором вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що під час реєстрації за банком права власності на спірну квартиру були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тому відповідач відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язаний був відмовити у державній реєстрації прав.
Так, за позивачем була зареєстрована квартира 
АДРЕСА_1 площею 148,1 кв. м, а за банком визнано право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 площею 75,77 кв. м.
Крім того, спірна квартира знаходиться під арештом, який було накладено Ленінським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, що унеможливлює реєстрацію за банком права власності на це майно.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
09 січня 2020 року справу передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 30 серпня 2007 року АКБСР «Укрсоцбанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», а у подальшому - на АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 42 800 дол. США зі сплатою за користування кредитом 12,85 % річних з кінцевим терміном повернення до 10 серпня 
2022 року. У подальшому між сторонами кредитного договору укладено додаткову угоду, якою збільшено відсоткову ставку до 13,85 %, суму кредиту до 67 508,51 дол. США та встановлено новий термін погашення кредиту 
до 10 липня 2027 року.
Кредитні зобов`язання були забезпечені іпотечним договором від 30 серпня 2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 лютого 
2008 року у справі № 2-1844/2008 визнано за ОСОБА_1 право власності на новостворене нерухоме майно, а саме: реконструйовані з облаштуванням мансарди приміщення квартири 
АДРЕСА_1 : приміщення № 1 площею 14,9 кв. м, приміщення № 2 площею 16,1 кв. м, приміщення № 3 площею 34,2 кв. м, приміщення № 4 площею 
13,5 кв. м, приміщення № 5 площею 12 кв. м, приміщення № 6 площею 
4,8 кв. м, приміщення № 7 площею 21,2 кв. м, приміщення № 8 площею 
27 кв. м, приміщення № 9 площею 5,2 кв. м, загальною площею 148,1 кв. м.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 вересня 2018 року за 
ОСОБА_1 22 лютого 2008 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,7 кв. м, житловою площею 44,3 кв. м, на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2008 року.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 вересня 2018 року державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л. М. 20 червня 2018 року здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру 
АДРЕСА_1 , загальною площею 75,7 кв. м, житловою площею 44,3 кв. м, за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивача, на думку останнього, на житлове приміщення внаслідок дій ПАТ «Укрсоцбанк» під час реалізації прав, передбачених договором іпотеки, та дій державного реєстратора щодо реєстрації такого права за іпотекодержателем, пов`язаними з діями останнього, тому цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Отже, спір пов`язаний з реалізацією іпотекодержателем своїх прав на предмет іпотеки, процедура якої передбачає їх здійснення лише за участі нотаріуса (державного чи приватного) або державного реєстратора, дії якого оскаржуються опосередковано через неправомірність дій іпотекодержателя.
Саме такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц (провадження № 14-661цс18).
Суди попередніх інстанцій правильно розглянули спір у порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією майнових прав, що виникли на підставі договірних відносин і впливають на цивільні права позивача й АТ «Укрсоцбанк».
Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з частиною другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частина четверта статті 37 Закону України «Про іпотеку»).
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував, що під час реєстрації за банком права власності на квартиру 
АДРЕСА_1 були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови в державній реєстрації прав.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Разом із тим у наданих інформаційних довідках відсутні відомості про зміну площі передано в іпотеку нерухомого майна.
Встановивши, що під час здійснення державним реєстратором реєстрації права власності за банком на спірну квартиру, жодних суперечностей у реєстрі не існувало, оскільки загальна площа квартири як на час реєстрації права власності за ОСОБА_1 , так і на час реєстрації права власності за банком була не змінною - 75,77 кв. м, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Крім того, у вказаних правовідносинах належним відповідачем є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності.
Такі висновки щодо суб`єктного складу висловлені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі 
№ 823/235/16 (провадження № 11-404апп18) та від 13 березня 2019 року 
у справі № 757/39920/15-ц (провадження № 14-61цс19).
Таким чином, належним відповідачем у цій справі є АТ «Укрсоцбанк», а не державний нотаріус, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що на час вчинення спірної реєстраційної дії квартира знаходилась під арештом, оскільки такі доводи не були заявлені як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, відповідно, вказані обставини не були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, а в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява 
№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції та не є достатніми для скасування постанови апеляційного суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                   І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
                                                                                                І. В. Литвиненко