ПОСТАНОВА
Іменем України

13 жовтня 2020 року   
м.Київ
справа №240/9504/19
адміністративне провадження №К/9901/4527/20
              
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В.,  Радишевської О.Р., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року, ухвалену у складі головуючого судді Залімського І.Г., суддів Мацького Є.М., Сушка О.О. 
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
– визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (В/Ч ПП НОМЕР_2 ) щодо відмови здійснити йому перерахунок (донарахування) вихідної допомоги при звільненні згідно з наказом командира В/Ч НОМЕР_1 №107 від 29.04.2017, виходячи з розрахунку 50% фактичного грошового забезпечення (з урахуванням усіх виплат та доплат, які отримав після звільнення за період проходження військової служби до 29.04.2017) за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням в складі грошового забезпечення для обрахунку суми щомісячної додаткової грошової винагороди;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (В/Ч ПП НОМЕР_2 ), провести перерахунок (донарахування) та виплатити різницю розміру вихідної допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50% фактичного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням в складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди.
2. Позов обґрунтовано відмовою відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди при розрахунку. 
ІІ. Встановлені судами обставини справи
3. Наказом командира 30 окремої механізованої бригади від 27 квітня 2017 року №73 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом "б"  частини восьмої (за станом здоров`я) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
4. Наказом командира військової частини -польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 квітня 2017 року позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Новоград-Волинського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області та виплачено, зокрема одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
5. 12.07.2019 позивач звернувся до командира В/Ч НОМЕР_1 із заявою, в якій просив провести донарахування розміру одноразової грошової допомоги при звільненні за кожний повний; календарний рік служби, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого вона нараховується, щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату суми перерахунку. 
6. 15.07.2019 відповідач листом №4416, повідомив позивача про те, що п. 8 Інструкції №550 наголошено, що додаткова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, одноразової допомоги в разі звільнення; пп.6 п. 38 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, визначено, що до грошового забезпечення військовослужбовців, які звільняються, зокрема, за станом здоров`я включаються оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). 
7. Суть спору полягає у визначенні необхідності врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення.
8. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року адміністративний позов задоволений повністю.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок (донарахування) вихідної допомоги при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок (донарахування) та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди.
9. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
10. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою №889 та Інструкцією, не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін.
11. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.  
12. Скаржник вказує на помилковість висновку суду апеляційної інстанції, що щомісячна додаткова грошова винагорода не підлягає врахуванню під час обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
13. У поданому відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
14. Згідно з частиною другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби, у зв`язку із скороченням штатів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
15. Відповідно до частин другої, четвертої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
16. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (пункт 2 постанови КМУ №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007).
17. Відповідно до підпункту 38.1. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої Наказом Міністерства оборони України N260 від 11.06.2008 (далі – Інструкція №260), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
18. Згідно з підпунктом 38.6. Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:
звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);
які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
19. Так, щомісячну додаткову грошову винагороду встановлено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України N889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – Постанова №889). 
20. Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889).
21. На виконання постанови КМУ №889, 24 жовтня 2016 року Міністерством оборони України видано наказ, яким затверджено Інструкцію №550 «Про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (далі –Інструкція №550).
22. Пунктом 8 Інструкції №550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
VI. Позиція Верховного Суду
23. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
24. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, Суд зазначає наступне.
25. Позивач уважає, що спірну щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ №889 необхідно включити до складу місячного грошового забезпечення при обчисленні розміру одноразової допомоги при звільненні з тих підстав, що він отримував такі виплати щомісячно і відповідачем це не заперечується.
26. Тобто, спірним питанням у цій справі є правомірність відмови відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у складі місячного грошового забезпечення.
27. Як свідчать приписи наведених норм, одноразова допомога при звільненні виплачується у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.
28. При цьому відповідно до приписів підпункту 38.6 Інструкції №260, яким передбачено складові місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, містять застереження щодо не включення до його складу винагород. 
29. Приписи Інструкції №550, які регулюють порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди також містять застереження, що ця допомога не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, до яких відноситься одноразова грошова допомога при звільненні.
30. Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою №889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" про що правильно зазначено судом апеляційної інстанції.
31. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №825/1138/17, від 05 червня 2019 року у справі № 815/21814/18, від 26 червня 2019 року №826/7920/17, від 21 листопада 2019 року справа №815/5547/17 та від 09 січня 2020 року у справі №809/1489/16.
32. Суд наголошує, що Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено складові грошового забезпечення, при цьому передбачена цим же законом одноразова грошова допомога при звільненні встановлена в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, складові якого визначені приписами зазначеної вище Інструкції №260, яка регулює порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
33. Тому доводи позивача, що при визначенні грошового забезпечення застосуванню підлягає саме закон, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону є безпідставними та не приймаються Судом.
34. Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17 є безґрунтовними, оскільки предметом спору у цій справі було врахування спірної винагороди до складу грошового забезпечення для обрахунку пенсії.
35. У зазначеній позивачем постанові Верховного Суду у справі №813/2154/15 підставою для перерахунку одноразової вихідної допомоги була зміна, на підставі судового рішення розміру щомісячного грошового забезпечення, з якого було розраховано вихідну допомогу.
36. Посилання на інші постанови Верховного Суду не приймаються Судом, з огляду на викладений вище висновок Суду щодо відсутності підстав для врахування щомісячної додаткової грошової винагороди до місячного грошового забезпечення з якого обчислюється розмір грошової допомоги при звільненні з військової служби. 
36. Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи Судом, є аналогічними доводам викладеним в позові, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
36. За таких обставин, Суд, на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи та наявних у ній доказів, дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального закону, є законним та обґрунтованими, а тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.
35. На підставі пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
36. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються. 
38. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року залишити без змін.
Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.
Судді:                                                                                                     С.А. Уханенко
                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська