Ухвала
 
19 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 382/2181/19
провадження № 61-16409ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету                        спору - ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету                                             спору - ОСОБА_4  про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 серпня               2004 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки      ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, та стягувати на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 200 грн щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що від шлюбу позивач та відповідач мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 серпня 2004 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше розміру неоподаткованого мінімуму громадян на дитину.
04 грудня 2015 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2016 року і до досягнення сином повноліття, а також аліменти на користь ОСОБА_4 на її особисте утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу, щомісячно, починаючи із                          17 листопада 2016 року і до досягнення сином трьохрічного віку.
Позивач зазначає, що на підставі розпорядження Яготинської РДА № 219                             від 24 вересня 2013 року він є опікуном дитини-сироти малолітньої ОСОБА_7 .
Починаючи з 02 грудня 2019 року позивач не працює.
Позивач зазначає, що він та ОСОБА_4 мають право на пільги передбачені законом для багатодітних сімей.
Таким чином, з часу ухвалення Яготинським районним судом Київської області рішення про стягнення з нього аліментів, його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився. Разом з тим, позивач виконує обов`язок по сплаті аліментів за рішенням суду.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 серпня                       2020 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, стягуваних рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 серпня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та на особисте утримання, з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини його заробітку, але не менше розміру одного неоподаткованого мінімуму громадян на дитину, до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
05 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у вказаній вище справі, в якій просила, скасувати оскаржувану постанову, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 та пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Згідно з статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом спору в цій справі є зміна розміру аліментів.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.
Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 2 102 * 100 = 210 200).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду               від 12 жовтня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 3 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                В. С. Висоцька
 
                                                                                                    І. М. Фаловська