Ухвала
 
05 жовтня 2020 року
м. Київ       
 
справа № 332/368/19
провадження № 51-3466ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на рішення Запорізького апеляційного суду щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судового рішення у касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів приходить до наступного.
Як убачається із касаційної скарги засудженого, її адресовано Верховному суду України, однак, відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується. Однак, засуджений ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не вказуючи, яке саме рішення він оскаржує, а наголошує лише, що Запорізький апеляційний суд не взяв до уваги його визнання вини, щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам статті 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, оскільки, ОСОБА_4 просить призначити йому мінімальне покарання за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, однак питання про зміну чи скасування судового рішення при цьому не порушує. 
Крім того, всупереч частини 5 статті 427 КПК до касаційної скарги не долучено копію рішення, яке оскаржується.
Зазначені недоліки касаційної скарги перешкоджають Суду вирішити питання про відкриття провадження.
Відповідно до частини 1 статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали собою, яка подала касаційну скаргу.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Запорізького апеляційного суду щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                 ОСОБА_3