ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 701/757/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції:Калієвський І. Д. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  24 листопада 2020 року                                                                                         м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,
 за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області    про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 24.09.2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:
Позивачка звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора в сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру в Черкаській області Чорного Руслана Михайловича №379-ДК/0133По/08/01/-20 від 12.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340,00  грн.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 24.09.2020 позовні вимоги залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в  повному обсязі.  
В судове засідання з`явилася апелянтка та її представник. Апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на заходи щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника відповідача. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З матеріалів справи убачається, що 06.08.2020 року державним інспектором в сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Чорним Р.М. було проведено плановий захід державного нагляду щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель. 
За результатами здійсненого заходу складено Акт від 06.08.2020 року №379-ДК/143/АО/10/01-20, згідно якого проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в адміністративних межах Вікторівської сільської ради (за межами населеного пункту) з кадастровим номером 7123181000:02:001:0818 площею 11,826 га.
За висновками Акту, вказана земельна ділянка використовується СФГ «Час» в особі голови Череватої Г.С. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - вирощування соняшника, в діях ОСОБА_1 вбачається порушення ст. 125, 126 ЗК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.
Цього ж дня державним інспектором було складено протокол №379/0130П/04/01/-20 про порушення позивачем вимог ст. 53-1 КУпАП, а саме земельна ділянка з кадастровим номером 7123181000:02:001:0818 площею 11,826 га використовується СФГ «Час» в особі голови ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - вирощування соняшника, в діях ОСОБА_1 вбачається самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (а.с.9).
Крім того, винесено припис від 06.08.2020 року про усунення порушень, виявлених під час проведення планового заходу державного нагляду щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель, який було отримано позивачкою.
12.08.2020 року державним інспектором Чорним Русланом Михайловичем винесено постанову №379-ДК/0133ПО/08/01/-20 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн., яка була вручена позивачу 12.08.2020 року.
Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу незаконною, звернулася з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції було зроблено висновок, що оскільки встановлено факт користування СФГ «Час» земельною ділянкою з кадастровим номером 7123181000:02:001:0818 площею 11,826 га без договору оренди та реєстрації речових прав, суд вважає, що позивачем, яка є головою СФГ «Час», було вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП.
Відповідно до доводів апеляційної скарги, позивач не погоджується з тим, що використовує земельну ділянку кадастровий номер 712318100:02:001:0818 загальною площею 11,826 га., які знаходяться в адміністративних межах Вікторівської сільської ради без правовстановлюючих документів, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення в діях позивача передбачений ст. 53-1 КУпАП. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 2 Закону України від 19 червня 2003 року № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель», одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.
Державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок (ст. 9 Закону № 963-IV).
Статтею 10 Закону № 963-IV передбачено, що до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель належить право в тому числі викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України.
Як зазначалося, державним інспектором було проведено плановий захід державного нагляду щодо додержання суб`єктом господарювання СФГ «Час» вимог законодавства у сфері використання та охорони земель, під час якої встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7123181000:02:001:0818 площею 11,826 га на якій засіяний соняшник, використовується СФГ «Час» без договору оренди та реєстрації речових прав.
Відповідно до п. б) частини 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно типового договору оренди землі від 06.10.2008, укладеного між Вікторівською сільською радою (орендодавець) та СФГ «Час» (орендар), земельна ділянка з кадастровим номером 7123181000:02:001:0818 площею 13,8 га була надана в оренду СФГ «Час»    на 10 років.
Згідно умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку 13,8 га з кадастровим номером 7123181000:02:001:0818.
У п.8 вказаного договору зазначено, що договір укладено на 10 років, тобто, до 07.10.2018 року (а.с.13-14).
Позивач зазначала, що до закінчення договору оренди даної земельної ділянки СФГ «Час» звернулось до Вікторівської сільської ради із заявою та проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди. Вікторівська сільська рада відповіді на заяву СФГ «Час» не надала, чим на думку позивача виявила свою згоду на поновлення договору оренди, а оскільки договір оренди, ще не закінчився, а земля потребувала обробітку, то відповідно СФГ «Час» продовжувало обробляти дану земельну ділянку. 
Оскільки відповіді (заперечення) на позивача заяву про поновлення договору оренди надано не було, то дане питання було винесено на розгляд сесії Вікторівської сільської ради, яка рішення щодо поновлення договору оренди землі не прийняла, тому СФГ «Час» звернулось до господарського суду із заявою про визнання недійсним рішення сесії Вікторівської сільської ради та з заявою про поновлення договору оренди, тобто щодо даної земельної ділянки велися судові справи. 
Позивач вважає, що дана земельна ділянка СФГ «Час» використовується не як самовільно зайнята, а на правових підставах, оскільки надана вона була в оренду для обробітку СФГ «Час» відповідно до договору оренди, СФГ «Час» проводяться всі належні платежі та податки.
Крім того,  рішенням Вікторівської сільської ради від 26.05.2020 було надано СФГ «Час» дозвіл на обробіток до вирішення спірних питань щодо поновлення договору оренди, та 30.06.2020 Вікторівською сільською радою прийнято рішення про поновлення договору оренди та укладення додаткової угоди, а тому дана земельна ділянка позивачем використовується на законних підставах.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність в матеріалах справи поданих представником відповідача належних, достатніх та достовірних доказів, на підставі яких можна встановити наявність в діях позивача складу ст. 53-1 КУпАп, тому враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 24.09.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 24.09.2020 - скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора в сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру в Черкаській області Чорного Руслана Михайловича №379-ДК/0133По/08/01/-20 від 12.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340,00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          А. Г. Степанюк

          Повний текст постанови виготовлено 01.12.2020