Справа № 451/1220/20                        Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З. 
Провадження № 33/811/1557/20                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Сопронюка Г.М. на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 16.10.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 , 30.07.2020 року о 06 год. 20 хв., в м.Радехів, по вул.Галицька, 20, керувала автомобілем Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків.
На дану постанову захисник Сопронюк Г.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції справа розглянута не повно та необ`єктивно, зокрема судом не врахованого того, що 01.07.2020 року набрав законної сили Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII, яким скасовано адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, а тому суть адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП і протокол мав би бути повернутий органу поліції для належного оформлення. Крім цього, захисник зазначає, судом не взято до уваги відсутність в матеріалах справи диску з відеозаписом, який є належним та допустимим доказом і такий мав підтвердити чи дотримано всіх вимог законодавства при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
На апеляційний розгляд захисник Сопронюк Г.М. не прибув та про причини неявки не повідомив, при цьому ОСОБА_1 не заперечила про розгляд справи за відсутності захисника.
Розглянувши матеріали справи № 451/1220/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №029381 від 30.07.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.2), результатами приладу Драгер, згідно з якими в організмі ОСОБА_1 виявлено алкоголь на рівні 1.34 проміле (а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 30.07.2020 року (а.с.5,6), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.07.2020 року (а.с.2), поясненнями ОСОБА_1 від 30.07.2020 року, згідно з якими остання зазначила, що перед тим як сісти за кермо автомобіля вжила дві пляшки слабоалкогольного напою (а.с.4).
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП.
Огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, а саме на місці зупинки транспортного засобу.
Стосовно покликання захисника на ті обставини, що за діяння, яке було вчинено після 1 липня 2020 року не можливо притягнути до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПу зв`язку із скасування даної норми, а саме кваліфікація діяння є невірною з огляду на чинне законодавство України, суд вважає за необхідне роз`яснити окремі положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.
Частиною третьою статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» передбачено, що комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.
Враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.
Однак, Законом України №720-IXвнесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIIIвилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Сопронюка Г.М., апеляційний суд не знаходить.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сопронюка Г.М. - без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.